Справа № 420/7914/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7914/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним рішення відповідача № 00 від 19.03.2021 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби:

- строкову військову службу за період з 03.05.1976 р. по 21.04.1978 р;

- роботу в Красноокнянській районній раді головним інженером з питань землекористування, землеустрою, лісорозведення та охороні земель в період з 31.12.1985 р. по 31.12.1989 р.;

- роботу в Красноокнянській селищній раді на посаді спеціаліста першої категорії районного відділу земельних ресурсів у період з 19.11.2005 р. по 29.12.2005 р.;

- роботу в Красноокнянській селищній раді на посаді спеціаліста землевпорядника у період з 18.10.2011 р. по 01.05.2016 р;

- зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу».

Ухвалою суду від 18.05.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач обґрунтовує заявлені вимоги із зазначенням таких фактичних обставин:

- з 08.03.2018 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- 28.01.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу»;

- 02.02.2021 року рішенням № 00 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу протиправно відмовлено у переході з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу», у зв`язку з тим, що стаж позивача складає на посадах державної служби нібито 16 років та на дату набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889 «Про державну службу» (01.05.2016 року) позивач не обіймав посаду державної служби, а перебував на службі в органах місцевого самоврядування;

- 19.03.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області видано рішення № 00 на заміну рішення № 00 від 02.02.2021 року про відмову у переході з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу», яким відмовлено позивачу у переході пенсії та разом з яким надано довідку від 19.03.2021 року, в якої було нараховано 19 років та 13 днів стажу на посадах державної служби та протиправно не враховано;

- позивач зазначає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області не зарахований наступний стаж:

- 03.05.1976 р. - 21.04.1978 р. військова служба на посаді інспектора по кадрам;

- 30.12.1985 р. - 02.01.1990 р. па посаді головного інженера з питань землекористування, землеустрою, лісорозведення та охороні земель в Красноокнянське управління сільського господарства;

- 19.11.2005 р. - 29.12.2005 р. на посаді спеціаліста першої категорії районного відділу земельних ресурсів у Красноокнянській селищній раді;

- 18.10.2011 р. - теперішній час на посаді спеціаліста землевпорядника у Красноокнянській (Окнянській) селищній раді;

- на підтвердження вказаного позивач додає копію трудової книжки, військового білету, наказів про призначення;

- як вбачається з розрахунку, викладеному у рішенні ГУ ПФУ в Одеській області № 00 від 19.03.2021 ОСОБА_1 було зараховано робочий стаж, як державному службовцю на посаді головного інженера з питань землекористування, землеустрою, лісорозведення та охороні земель у Красноокнянському управлінні сільського господарства в період з 19.09.1984 року по 30.12.1985 року;

- однак, 30.12.1985 року, у зв`язку з ліквідацією Красноокнянського управління с/г ОСОБА_1 був переведений на ту ж саму посаду у Красноокнянську раду (агропром), де останній працював до 02.01.1990 року (на підтвердження додається копія персонального розрахунку районного виконавчого комітету по заробітній платі № 20);

- отже, факт неврахування ОСОБА_1 робочого стажу на посаді головного інженера з питань землекористування, землеустрою, лісорозведення та охорони земель у Красноокнянській раді (агропром) в період з 30.12.1985 року по 02.01.1990 року є незаконним, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 00 від 19.03.2021 року підлягає скасуванню;

- щодо стажу роботи позивача на посаді спеціаліста першої категорії районного відділу земельних ресурсів у Красноокнянській селищній раді у період з 19.11.2005 року по 29.12.2005 року, а також на посаді спеціаліста землевпорядника у Красноокнянській (Окнянській) селищній раді у період з 18.11.2011 року по 01.05.2016 року (дата набуття чинності ЗУ «Про державну службу»). Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж. Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж. Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а;

- із посиланням на положення Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283 та додатку до нього, Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2016 року № 229, Закону № 889-VIII, тощо позивач вважає, що наявні всі підстави, щоб призначити позивачу пенсію, встановлену згідно Закону України «Про державну службу» .

Згідно з відзивом на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- 28.01.2021 року позивач звернувся до Головного управління із заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу»;

- 19.03.2021 року Головним управлінням видано рішення № 00 про відмову у переході з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу»;

- згідно пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про Державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- Порядком № 622 призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим, врегульовано, зокрема, питання призначення пенсій згідно Закону України «Про державну службу»;

- пунктом 2 Порядку № 622 зазначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України;

- до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зараховуються періоди роботи на посадах, передбачених у статті 25 Закону № 3723, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців. Статтею 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців;

- основним критерієм для зарахування періоду роботи на посаді держслужбовця до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення відповідного рангу за посадою, яку держслужбовець обіймав раніше;

- постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення стажу державної служби» № 283 від 03 травня 1994 року втратила чинність з 01 травня 2016 року;

- враховуючи викладене та той факт, що станом на 01 травня 2016 року позивач не працював на посаді, віднесеній до категорій посад державних службовців, та у нього відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, (позивач має 19 років стажу на посадах державних службовців), визначених статтею 25 Закону № 3723, підстав для переведення пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про держслужбу», - немає;

- у зв`язку з цим не може вважатися протиправним рішення Головного управління про відмову позивачу в переході з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», а позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані сторонами справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

28.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії, згідно з якою, зокрема вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії. (а.с.25)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 00 від 19.03.2021 на заміну рішення № 00 від 02.02.2021 року (а.с.26-27) про відмову у переході з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», розглянувши заяву с№ 346 від 28.01.2021 р. позивача, у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» відмовлено. (а.с.30-31)

Відповідно до змісту вказаного рішення, його прийнято з таких підстав:

- з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889 визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ);

- на призначення пенсії за Законом № 889 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону, мають право особи, які:

досягли пенсійного віку:

чоловіки 62 років. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 р.н., і старші після досягнення ними такого віку: 61 року, які народилися до 31 грудня 1954 року включно; 61 року шести місяців, які народилися з 1 січня до 31 грудня 1955 року;

мають страховий стаж: чоловіки 35 років;

яким не призначались пенсії відповідно до Закону № 3723;

на день набрання чинності Законом (на 01.05.2016) обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України;

або які на день набрання чинності Законом (на 01.05.2016) мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі на 1 травня 2016 року;

- заявник ОСОБА_1 має 19 років стажу на посадах державних службовців та на день набрання чинності Законом (на 01.05.2016) не обіймав посади державної служби;

- до стажу державної служби не враховано періоди роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді, оскільки є органом місцевого самоврядування;

- враховуючи зазначене, для переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» підстави відсутні.

Не погоджуючись з рішенням відповідача № 00 від 19.03.2021 року, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Судом також встановлено, що відповідно до форми РС-право від 19.03.2021 року (а.с.32), відповідачем здійснений індивідуальний перерахунок стажу для розрахунку права позивача для переходу з одного виду пенсії на інший, зокрема:

ПеріодиТрудова діяльністьСтаж на право
Зарах.Звільн. РокиМіс.Дні
03.05.197621.04.1978Військова служба строкова11119
01.06.197804.12.1978 064
01.09.197923.07.1984Навчання у вищих/середн. НЗ41023
19.09.198430.12.1985Держслужбовці (посади ст. 25 ЗУ № 3723)1312
31.12.198531.12.1989 401
01.01.199001.06.1992Держслужбовці (посади ст. 25 ЗУ № 3723)251
02.06.199230.06.1992 0029
01.07.199231.12.2003Держслужбовці (посади ст. 25 ЗУ № 3723)1160
01.01.200409.11.2005Держслужбовці (посади ст. 25 ЗУ № 3723)1110
03.01.200631.01.2007Держслужбовці (посади ст. 25 ЗУ № 3723)110
26.02.200731.05.2007Безробіття036
01.06.200730.06.2007 003
01.08.200731.08.2007 007
01.10.200730.11.2007 0021
01.04.200802.06.2008 022
03.06.200819.03.2009Держслужбовці (посади ст. 25 ЗУ № 3723)0100
12.09.201128.02.2018 6528
01.03.201831.03.2018 010
01.04.201829.02.2020 1110
Всього:3956

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.10-24, 28-29, 33-38):

- трудової книжки позивача, НОМЕР_1 , яка заповнена 16 серпня 1975 року, відповідно до записів якої, зокрема:

- 03.05.1976 29.04.1978: інспектор по кадрам, служба в рядах Радянської Армії;

- 19.09.1984: Красноокнянське управління с/г: прийнятий на посаду головного інженера із землекористування, землеустрою, полезахисного лісорозведення та охорони земель;

- 30.12.1985: у зв`язку із ліквідацією райсільгоспуправління звільнений та переведений на роботу в Красноокнянське РАПО (агропром);

- 01.01.1990: звільнений у зв`язку з переведенням в Красноокнянський райвиконком;

- 01.01.1990: Виконком Красноокнянської районної Ради народних депутатів: прийнятий за переведенням на посаду провідного інженера із землекористування та землеустрою при райвиконкомі;

- 27.12.1991: призначений завідуючий відділом по земельним ресурсам та земельній реформі райвиконкому;

- 01.06.1992: звільнений у зв`язку із переводом у місцеву державну адміністрацію;

- 01.06.1992: призначений начальником відділу земельних ресурсів;

- 01.07.1992: звільнений з посади у зв`язку з переводом у відділ земельних ресурсів Красноокнянському району;

Красноокнянська селищна рада:

- 12.09.2011: прийнятий на посаду спеціаліста землевпорядника згідно з контрактом;

- 18.10.2011: прийнятий на посаду спеціаліста землевпорядника, як такий, що пройшов конкурсний відбір;

- 18.10.2011: прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

- 29.08.2016: Красноокнянська селищна рада з 29 серпня 2016 р. перейменована в Окнянську селищну раду Окнянського району Одеської області;

- 02.01.2019: призначений на посаду головного спеціаліста відділу земельних та майнових відносин по переведенню з посади спеціаліста землевпорядника;

- листа позивача від 17.02.2021 № 01/2021, адресованого голові Правління Пенсійного фонду України;

- особового рахунку співробітника Райвиконкому позивача по заробітній платі № 20;

- додатку № 2 до історичної довідки Красноокнянського районного управління сільського господарства та продовольства Одеської області від 25.05.1997 р., відповідно до змісту якого:

- відповідно де ст. 46 Конституційної Угоди між Президентом України та Верховною Радою України від 08 червня 1995 року та Указу Президента України «Про обласні, Київську, Севастопольську міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації» № 643 від 24 липня 1995 року, рішення № 33 від 08 вересня 1995 року районної ради «Про ліквідацію виконкому та секретаріату районної ради народних депутатів» виконком ліквідується, всі повноваження та функції передаються районній державній адміністрації;

- районне управління сільського господарства та продовольства перепідпорядковується райдержадміністрації;

- додатку до історичної довідки Красноокнянського районного управління сільського господарства та продовольства Одеської області від 22.05.1998 р., відповідно до змісту якого:

- на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 30.11.1985 № 1169 «Про структуру, чисельність та умови оплати праці працівників органів управління системи Держагропрому СРСР» та постанови Ради Міністрів Української РСР від 27.12.1985 р. № 463, рішення облвиконкому від 30.12.1985 р. № 716 по цьому питанню, рішення райвиконкому від 16.01.1986 р. - управління сільського господарства реорганізовано в районне агропромислове об`єднання/РАПО;

- на підставі постанови Ради міністрів Української РСР від 16.10.1989 р. № 253 «Про удосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки», рішення облвиконкому від 21.10.89 р. рішення райвиконкому від 12.12.1989 р. № 268 по цьому питанню - районне агропромислове об`єднання/РАПО реорганізовані в агропромислове об`єднання району/АПО;

- рішенням райвиконкому від 29.01.1990 р. № 28 «Про створення державних служб і інспекцій при райвиконкомі» на виконання вищевказаних постанов № 253 від 16.10.89 р., № 351 від 21.10.89 р. - при райвиконкомі створено службу землевпорядкування та землекористування нагляду за технічним станом машин і обладнання/держтехнагляд/державну інспекцію по заготовкам та якості сільгосппродукції та ветеринарії. Фінансування районної інспекції землекористування. держнагляду проводили за рахунок коштів місцевих бюджетів;

- на підставі ст. 46 Конституційної Угоди між Президентом України та Верховною Радою України «Про основні засади організації функціонування державної влади та місцевого самоврядування в Україні» і Указу Президента України № 640 від 24.07.1998 року розпорядження від 17.05.1992 року № 29 - агропромислове об`єднання району реорганізовано в управління сільського господарства і увійшло в структуру районної державної адміністрації;

- відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України «Про формування місцевих органів влади та самоврядування» і ст. 48 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве регіональне самоврядування» розпорядженням Красноокнянської районної Ради народних депутатів від 20.07.1994 р. № 37/11 «Про управління сільського господарства та продовольства виконкому Красноокнянської районної Ради них депутатів» - утворено управління сільського господарства та продовольства виконкому Красноокнянської районної Ради народних депутатів;

- додатку № 2 до історичної довідки Красноокнянського районного управління сільського господарства та продовольства Одеської області від 18.04.2001 р., відповідно до змісту якого:

- в зв`язку з реформуванням агропромислового комплексу району на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації від 11.06.1998 року районне управління сільського господарства та продовольства було реорганізова но в районне управління агропромислового комплексу;

- в зв`язку з упорядкуванням структури Красноокнянської районної державної адміністрації 02.11.2000 року розпорядженням райдержадміністрації № 945 районне управління АПК було реорганізоване в районне управління сільського господарства та продовольства/додаткове розпорядження № І-к від 02.01.2001 р.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем суду також надана копія пенсійної справи позивача. (а.с.60-118)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вищенаведеним змістом оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» з таких підстав:

- на посадах державних службовців та на день набрання чинності Законом (на 01.05.2016) не обіймав посади державної служби;

- до стажу державної служби не враховано періоди роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді, оскільки є органом місцевого самоврядування.

Проте, по-перше, наведене не відповідає змісту:

- форми РС-право від 19.03.2021 року власного документу відповідача щодо індивідуального перерахунку стажу для розрахунку права позивача для переходу з одного виду пенсії на інший, згідно з яким, зокрема до стажу державної служби відповідачем враховано періоди роботи позивача до 01.05.2016 року:

- 19.09.1984 - 30.12.1985.

- 01.01.1990 - 01.06.1992,

- 01.07.1992 - 31.12.2003,

- 01.01.2004 - 09.11.2005,

- 03.01.2006 - 31.01.2007,

- 03.06.2008 - 19.03.2009;

- додатків до історичних довідок Красноокнянського районного управління сільського господарства та продовольства Одеської області від 25.05.1997 р., від 22.05.1998 р. та від 18.04.2001 р. щодо:

- реорганізації управління сільського господарства в районне агропромислове об`єднання/РАПО (1985/1986);

- реорганізації районного агропромислового об`єднання/РАПО в агропромислове об`єднання району/АПО (1989);

- реорганізації агропромислового об`єднання району в управління сільського господарства, яке увійшло в структуру районної державної адміністрації (1992);

- утворення управління сільського господарства та продовольства виконкому Красноокнянської районної Ради народних депутатів (1994);

- підпорядкування Красноокнянського районного управління сільського господарства та продовольства (1995);

- реорганізації районного управління сільського господарства та продовольства в районне управління агропромислового комплексу (1998).

По-друге, з наведеного змісту оскарженого позивачем рішення вбачається, що у ньому відповідачем фактично зазначено лише:

- зміст певних положень законодавства, зокрема Закону № 889-VIII;

- висновки про те, що: позивач має 19 років стажу на посадах державних службовців; на день набрання чинності Законом (на 01.05.2016) не обіймав посади державної служби; до стажу державної служби не враховано періоди роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді, оскільки є органом місцевого самоврядування.

Проте, в оскаржуваному не зазначено жодного конкретного доводу та не наведений аналіз фактичних обставин та законодавчих положень, які регулюють спірні правовідносини, з яких відповідачем здійснено зазначені в оскаржуваному рішенні висновки.

При цьому, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відсутність у рішенні суб`єкта владних повноважень конкретизації підстав (фактичних і юридичних) призводить до необґрунтованого обмеження права позивача бути повідомленим про підстави настання для нього негативних наслідків за законодавчо встановленими вимогами, а не будь-яких на власний розсуд.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Наведена позиція суду щодо вимог до рішення суб`єкта владних повноважень узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18 (адміністративне провадження № К/9901/62472/18) та від 2 квітня 2019 року по справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19), від 21 травня 2019 року по справі № 815/2791/18 (адміністративне провадження № К/9901/8950/19) тощо щодо вимог до акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень.

Відзив на позовну заяву також не містить жодного конкретного доводу та у ньому не надано оцінку / не проаналізовано враховані відповідачем фактичні обставини щодо їх відповідності вимогам законодавства, яке регулює питання, щодо якого звернувся позивач, в тому числі щодо періодів військової служби/роботи, про які зазначено позивачем у позові.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних доводів щодо вжиття відповідачем всіх можливих заходів для отримання доказів, які не були покладені в основу оскарженого рішення до його прийняття, але які не були отримані з незалежних від нього причин, відповідачем не наведено та доказів на їх підтвердження не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до форми РС-право від 19.03.2021 року, індивідуальний перерахунок стажу для розрахунку права позивача для переходу з одного виду пенсії на інший, здійсненого відповідачем, зокрема:

- 03.05.1976 - 21.04.1978 (військова служба строкова),

- 31.12.1985 - 31.12.1989 (Красноокнянське РАПО),

- 02.06.1992 - 30.06.1992 (Красноокнянська райдержадміністрація),

- 12.09.2011 - 29.02.2020 (Красноокнянська селищна рада).

Отже, наведена трудова діяльність позивача у зазначеному перерахунку не зазначена як така, що врахована до стажу державної служби.

Проте, виходячи з вищевстановлених обставин, зокрема щодо періодів:

- 03.05.1976 - 21.04.1978 (військова служба строкова), не відповідає змісту оскаржуваного рішення, в якому зазначено, що до стажу державної служби не враховано лише та виключно періоди роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді;

- 31.12.1985 - 31.12.1989 (Красноокнянське РАПО), 02.06.1992 - 30.06.1992 (Красноокнянська райдержадміністрація), не відповідає змісту оскаржуваного рішення, в якому зазначено, що до стажу державної служби не враховано лише та виключно періоди роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді, оскільки є органом місцевого самоврядування, в тому числі з урахуванням додатків до історичних довідок Красноокнянського районного управління сільського господарства та продовольства Одеської області від 25.05.1997 р., від 22.05.1998 р. та від 18.04.2001 р.

При цьому судом встановлено, що відповідно до даних трудової книжки позивача, НОМЕР_1 , яка заповнена 16 серпня 1975 року, зокрема:

- 03.05.1976 29.04.1978: інспектор по кадрам, служба в рядах Радянської Армії;

- 19.09.1984: Красноокнянське управління с/г: прийнятий на посаду головного інженера із землекористування, землеустрою, полезахисного лісорозведення та охорони земель;

- 30.12.1985: у зв`язку із ліквідацією райсільгоспуправління звільнений та переведений на роботу в Красноокнянське РАПО (агропром);

- 01.01.1990: звільнений у зв`язку з переведенням в Красноокнянський райвиконком;

- 01.01.1990: Виконком Красноокнянської районної Ради народних депутатів: прийнятий за переведенням на посаду провідного інженера із землекористування та землеустрою при райвиконкомі;

- 27.12.1991: призначений завідуючий відділом по земельним ресурсам та земельній реформі райвиконкому;

- 01.06.1992: звільнений у зв`язку із переводом у місцеву державну адміністрацію;

- 01.06.1992: призначений начальником відділу земельних ресурсів;

- 01.07.1992: звільнений з посади у зв`язку з переводом у відділ земельних ресурсів Красноокнянському району;

Красноокнянська селищна рада:

- 12.09.2011: прийнятий на посаду спеціаліста землевпорядника згідно з контрактом;

- 18.10.2011: прийнятий на посаду спеціаліста землевпорядника, як такий, що пройшов конкурсний відбір;

- 18.10.2011: прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

- 29.08.2016: Красноокнянська селищна рада з 29 серпня 2016 р. перейменована в Окнянську селищну раду Окнянського району Одеської області;

- 02.01.2019: призначений на посаду головного спеціаліста відділу земельних та майнових відносин по переведенню з посади спеціаліста землевпорядника.

З встановленого вбачається, що відповідачем фактично не було враховано до стажу державної служби позивача певні періоди трудової діяльності, які передували або мали місце після періодів трудової діяльності позивача, врахованих відповідачем до стажу державної служби позивача у неодноразово реорганізованому господарстві (управління сільського господарства в районне агропромислове об`єднання/РАПО; районного агропромислового об`єднання/РАПО в агропромислове об`єднання району/АПО; агропромислового об`єднання району в управління сільського господарства, яке увійшло в структуру районної державної адміністрації тощо).

Проте, як встановлено судом вище в оскаржуваному рішенні не наведений аналіз фактичних обставин із нормами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, з яких відповідачем здійснено наведені у рішенні висновки щодо: стажу позивача на посадах державних службовців; посад позивача на день набрання чинності Законом (на 01.05.2016); не врахованих до стажу державної служби позивача періодів роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності прийняття оскарженого рішення, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем суду не наведено та не надано.

Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- оскаржуване рішення № 00 від 19.03.2021 року прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому воно є протиправним та, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, підлягає скасуванню, відповідно зазначена вимога підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині: зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби: строкову військову службу за період з 03.05.1976 р. по 21.04.1978 р; роботу в Красноокнянській районній раді головним інженером з питань землекористування, землеустрою, лісорозведення та охороні земель в період з 31.12.1985 р. по 31.12.1989 р.; роботу в Красноокнянській селищній раді на посаді спеціаліста першої категорії районного відділу земельних ресурсів у період з 19.11.2005 р. по 29.12.2005 р.; роботу в Красноокнянській селищній раді на посаді спеціаліста землевпорядника у період з 18.10.2011 р. по 01.05.2016 р. та зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу»; перевести позивача з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи з встановлених судом обставин та здійснених на їх підставі висновків суду, зокрема про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості рішення тощо, суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби певні періоди та перевести позивача з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про Державну службу», є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню у заявлений позивачем спосіб.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, вирішуючи питання про обґрунтованість поданої позивачем позовної заяви, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є оцінка: наявності у позивача стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для переходу позивача з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»; правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у переведенні його на пенсію державного службовця.

Оцінку фактичним обставинам справи, виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, судом надано вище.

Щодо обґрунтованості поданої позивачем позовної заяви в частині наявності у позивача стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для переходу позивача з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» слід зазначити таке.

Відповідно до статті 90 України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Наведена правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18.

З матеріалів справи, зокрема зі змісту оскаржуваного рішення, та доводів відзиву вбачається, що єдиною підставою для відмови позивачу у переході з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» є недостатній стаж державної служби, виходячи з не врахування періодів роботи в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді, оскільки є органом місцевого самоврядування.

Як встановлено судом вище, відповідачем у рішенні не зазначено (конкретизовано), які саме періоди роботи позивача, а також на яких саме посадах в Красноокнянській селищній раді та Окнянській селищній раді, не враховано відповідачем.

Разом з тим, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283). Пунктом 5 зазначеної постанови встановлено, що обчислений відповідно до цього Порядку № 283 стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до

відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена в постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.

Проте, як зазначено судом вище, ні наведеним позивачем фактичним обставинам щодо спірних правовідносин, ні встановленим судом обставинам справи в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позовну заяву відповідачем оцінку не надано, отже

суд дійшов висновків, що:

- виходячи з встановлених судом обставин щодо підстав (фактичних і юридичних) прийняття оскарженого рішення та здійснених на їх підставі висновків щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості рішення, висновків суду про визнання його протиправним та скасування, на підставі ч. 2 ст. 9 та абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, права та інтереси позивача підлягають захисту в даному випадку шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача № 346 від 28.01.2021 року про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

Також, суд звертає увагу позивача, що відповідні права та інтереси позивача, у разі їх порушення, на думку позивача, можуть бути захищені в порядку статті 383 КАС України шляхом подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення).

З вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог вбачається, що судом задоволено основну вимогу позивача немайнового характеру повністю та похідну від неї вимогу частково, а саме в іншій ніж заявлено позивачем спосіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію від 06.05.2021 року № 55755198 (а.с.7) про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 908,00 грн.

Виходячи з висновків суду про задоволення однієї основної вимоги немайнового характеру, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 року) до 31 грудня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107; ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 00 від 19.03.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 346 від 28.01.2021 року та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач у заяві, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова