Справа № 540/2991/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2991/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2020 року №Ф-20840-51У,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20840-51 У від 20.11.2020 на суму боргу з єдиного внеску 35588,74 грн., борг зазначений станом на 06.05.2021.

Ухвалою від 01.07.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вимога позивачу не надсилалась, про її існування повідомив державний виконавець при здійсненні примусового виконання податкової вимоги. За період нарахування ЄСВ позивач не вів підприємницької діяльності, доходи не отримував, перебував у трудових відносинах з роботодавцями, котрі сплачували за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, що підтверджується довідкою ПФУ форми ОК-5 від 09.06.2021.

Головне управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (відповідач) надало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову, мотивуючи тим, що не зважаючи на не зайняття позивачем підприємницькою діяльністю та неотримання доходу, з 01.01.2017 сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (ст. 1 Закону №2464). Єдиний внесок для всіх платників встановлено у розмірі 22 відсотки до бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464). Законом України "Про державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 3200 грн. на місяць. Таким чином, у 2017 році мінімальний страховий внесок складав 704,00 грн. (3200 х 22% х 12 місяців = 8448 грн.). Законом України "Про державний бюджет на 2018 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 3723 грн. на місяць, у 2018 році мінімальний страховий внесок складав 819,06 грн. (3723 х 22% = 819,06 х 3 місяців = 2457,18грн.). Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 4173 грн. на місяць, у 2019 році мінімальний страховий внесок склав 918,06 грн. (918,06 х 3 місяці) = 2754,18 гривень. За січень-серпень 2020 року нараховано 5195 грн. 30 коп. (виходячи з місячного платежу 1039,06 грн. та мінімальної зарплати за січень-серпень 2020 року 4173 грн. та звільнення від сплати ЄВ на період карантину ), за вересень 2020 року розмір єдиного внеску становив 1100 грн. виходячи з мінімальної заробітної плати 5000 грн. Відтак, за зазначенням відповідача, вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника. Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на ту обставину, що він був офіційно працевлаштованим, а тому з його заробітної плати сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як на підставу скасування вимоги про сплату боргу, з огляду на те, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе, як фізичні особи-підприємці. Сплата єдиного соціального внеску у такому разі не здійснюється подвійно, адже за фізичну особу-підприємця, яка працює найманим працівником, єдиний соціальний внесок сплачує роботодавець (утримань єдиного соціального внеску із заробітної плати немає). Позивач не нараховував та сплачував єдиний внесок, тому податкова вимога є такою, що прийнята правомірно.

Ухвалою суду від 02.09.2021 замінено первісного відповідача Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, , на правонаступника - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, код ЄДРПОУ ВП 43995495, подальший розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 24.09.2021 на 11 год. 00 хвил., продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

24.09.2021 розгляд справи проведено в письмовому провадженні у зв`язку з неприбуттям позивача та подання представником відповідача клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, відкладено розгляд справи на 02.09.2021.

Ухвалою суду від 02.09.2021 задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, та відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про залишення позову без розгляду.

02.09.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2021 о 10:00 год.

22.10.2021 розгляд справи відбувся в письмовому провадженні через неприбуття позивача та подання представником відповідача заяви про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем в 2011 році, припинено підприємницьку діяльність в грудні 2020 року.

На підставі даних інформаційної системи Головного управління ДПС у Херсонській області (витягів з інтегрованої картки з єдиного соціального внеску) вбачається, що позивачу нарахований єдиний соціальний внесок за період 2017 р. - вересень 2020 року на загальну суму 35588 грн. 74 коп.

У зв`язку із наявністю в інтегрованій картці платника відомостей про заборгованість зі сплати єдиного внеску, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20840-51 У від 20.11.2020 на суму боргу з єдиного внеску 35588,74 грн., борг зазначений станом на 06.05.2021.

Вимогу позивач отримав від державного виконавця та оскаржив її до суду.

Згідно відомостей, наданих ПФУ, в період 2017-2020 роки ОСОБА_1 працював в ТОВ "Феєрія", в 2020 році також отримував виплати від управління соціального захисту населення Києво-святошинської районної державної адміністрації Київської області.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з п. 3 цієї ж частини статті, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI) .

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 передбачено, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Законами України про Державні бюджети України на 2017 -2020 роки установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200 грн., з 1 січня 2018 року - 3723 грн., з 01.01.2019 - 4173 грн. , з 01.09.2020 - 5000 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Вищезазначене свідчить про те, що особа, яка провадить підприємницьку діяльність, вважається самозайнятою та зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому випадку, тобто, якщо особа є найманим працівником, вона є застрахованою, і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, відтак мета єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі, не меншому за мінімальний.

Таким чином, громадяни, які мають і не припинили статус фізичної особи-підприємця, однак фактично ніякої підприємницької діяльності не здійснюють, оскільки перебувають у трудових відносинах як наймані працівники з іншим роботодавцем, не зобов`язані двічі сплачувати суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема: у постановах від 23 січня 2020 року у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.

Згідно з ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі письмових доказів судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що позивач в період 2017-2020 роки працював у ТОВ "Феєрія" (код ЄДРПОУ 31302024), отримував заробітну плату в розмірі не нижче мінімальної, з якої сплачувались страхові внески.

Сплата страхових внесків за позивача у цей період підтверджується наявними в матеріалах справи індивідуальними відомостями про застраховану особу - ОСОБА_1 , які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відомості про сплату за позивача страхових внесків відповідач мав можливість отримати від органу ПФУ в порядку взаємообміну інформацією.

Отже, формування вимоги від 20.11.2020 спричиняє подвійну сплату єдиного внеску за цей же період (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що він взагалі не займався підприємницькою діяльністю, не подавав звітності, а працював на підприємстві, яке і сплачувало за нього страхові внески.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують несвоєчасність сплати позивачем єдиного соціального внеску, своєчасність якої підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні КАС України, натомість позиція відповідача була спростована в ході судового розгляду справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст. 77 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 74 КАС України). Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст. 90 КАС України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі..

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20840-51 У від 20.11.2020 на суму боргу з єдиного внеску 35588,74 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75, код ЄДРПОУ ВП 43995495).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2021.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111060000