Справа № 560/6918/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6918/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

05 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області, щодо невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 року у справі № 560/2724/19;

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області щодо проведення державної реєстрації від 10.06.2020 року із видачею ОСОБА_1 нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 відносно транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області скасувати державну реєстрацію від 10.06.2020 року та видачу ОСОБА_1 нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 відносно транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ;

- стягнути з Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позов задоволено частково.

Судом визнано протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) щодо невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 року у справі № 560/2724/19.

Визнано протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) щодо проведення державної реєстрації транспортного засобу від 10.06.2020 року із видачею ОСОБА_1 нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 відносно транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) скасувати державну реєстрацію транспортного засобу від 10.06.2020 року та видачу ОСОБА_1 нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 відносно транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.

Так, зокрема, апелянтом відзначено, що навмисне невиконання відповідачем постанови суду у справі №560/2724/19, свавілля зі сторони керівництва РСЦ МВС в Тернопільській області, в тому рахунку, введення в оману як позивача, так і органи виконавчої служби, призвели до приниження позивача та порушення її конституційних прав.

Правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В силу положень ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які також підтверджені під час апеляційного розгляду.

04.12.2018 року позивач придбала за договором купівлі-продажу автобус марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 , кількість сидячих місць з місцем водія-23.

Під час реєстрації транспортного засобу позивач отримала свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_3 та номерні знаки НОМЕР_4 .

В квітні 2019 року при зупинці транспортного засобу працівниками поліції, позивача повідомили, що в базі даних міститься інформація щодо розшуку номерних знаків та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

На адвокатський запит представника позивача, відповідач - Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області надав відповідь від 13.05.2019 року із якого вбачається, що реєстрація транспортного засобу скасована 18.12.2018 року згідно із пунктом 40 Порядку № 1388, на підставі Висновку про підстави скасування реєстрації автомобіля від 11.12.2018 року.

Скасування реєстрації транспортного засобу відбулося 18.12.2018 року відповідно до Висновку від 11.12.2018 року про підстави скасування реєстрації автомобіля марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 , що затверджений 17.12.2018 року.

Висновок складений в зв`язку із перевіркою дотримання законності під час надання територіальними сервісними центрами МВС в Тернопільській області послуг з реєстрації транспортних засобів, фахівцями ВОРЕР та ВСГ РСЦ МВС в Тернопільській області за 2018 рік.

Під час проведення перевірки направлено запит до ТОВ "УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ" від 28.11.2018 року щодо підтвердження видачі 19.10.2018 року сертифіката відповідності UA.009.51487-18 на зареєстрований 30.10.2018 року за ОСОБА_2 , транспортний засіб марки "Mercedes-Benz" "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з кількістю місць для сидіння (включаючи водія)-23.

ТОВ "УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ" листом від 29.11.2018 року № 156 підтверджено видачу сертифіката відповідності UA.009.51487-18 від 19.10.2018 року в якому зазначена інша кількість місць ніж та, що внесена до Єдиного державного реєстру МВС при реєстрації транспортного засобу.

У сертифікаті відповідності вказано кількість місць для сидіння (включаючи водія)-21.

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 18.12.2018 року про скасування реєстрації транспортного засобу від 31.10.2018 року, позивач звернулася до суду для захисту своїх прав.

Рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області щодо скасування первинної державної реєстрації від 31 жовтня 2018 року, інших реєстраційних операцій та скасування перереєстрації транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 на нового власника ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ;

- зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області поновити (відновити) первинну державну реєстрацію від 31 жовтня 2018 року, інші реєстраційні операції та перереєстрацію транспортного засобу марки "Mercedes-Benz" моделі "Spinter 316 CDI", 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (номер кузова/шассі) НОМЕР_2 на нового власника ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 .

Позивач 02.03.2020 року звернулася до відповідача із заявою про добровільне виконання рішення суду.

В зв`язку із відмовою відповідача добровільно виконати рішення суду, позивач звернулася до органів ДВС та ДКС.

14.05.2020 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесла постанову про відкриття виконавчого провадження.

В червні 2020 року позивач на виконання рішення суду отримала від відповідача-Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та нові номерні знаки.

У новому свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вказуються нові технічні характеристики, а саме: кількість сидячих місць з місцем водія становить 21 місце.

Непогоджуючись з вказаним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Натомість, надаючи оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, що була завдана протиправною бездіяльністю відповідача, суд відзначив про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд не надає правової оцінки постанові суду першої інстанції в частині задоволення позову, однак погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а саме щодо стягнення моральної шкоди з наступних підстав.

Положеннями ст. 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Підставами, за яких орган державної влади може бути притягнутий до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є: факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб; наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю вона заподіяна позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач, в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі, зазначає, що така шкода полягає у занепокоєнні, стресі, розчаруванні, відчутті несправедливості, негативному переживанні, що призводить до постійних страждань. Також, позивачем відзначено про порушення її конституційного права власності та права щодо непорушності (ст. 41 Конституції України).

Судова колегія зауважує, що для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, від 20.02.2018 року у справі №818/1394/17.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, експертні висновки тощо.

Безспірно, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають психологічне напруження, розчарування та незручності, негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, вагомості наслідків.

Саме тому, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Проте, з встановлених по справі обставин вбачається, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не розкрила суті негативного впливу протиправної бездіяльності відповідача на на її душевний та психічний стан, та інших втрат немайнового характеру.

Колегія суддів вважає, що позивач не довела обґрунтованість моральної шкоди, оскільки вербальні покликання на те, що протиправна бездіяльність відповідача викликали у неї негативні зміни в житті, не підтверджуються жодним доказом. Позивач також не вказала жодних критеріїв, які вона враховувала при визначенні причинно-наслідкового взаємозв`язку наслідків, що настали внаслідок протиправної бездіяльності відповідача та не вказала конкретних обставин, які мають значення для вирішення питання щодо обґрунтованості заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати безспірною підставою для стягнення моральної шкоди, яка має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.