Справа № 460/3052/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 460/3052/19 пров. № А/857/13842/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Дудар О.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 24 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ) щодо відмови нарахувати та виплатити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати, яка була нарахована у 2012 році в сумі 49682,51 грн та 2015 році в сумі 37871,27 грн і виплачена у грудні 2017 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити відповідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із липня 2012 року по грудень 2017 року на суму пенсії 49682,51 грн та із січня 2015 року по грудень 2017 року на суму пенсії 37871,27 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 460/3052/19, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ на виконання судових рішень у справі № 2-а-442/11 у липні 2012 року здійснено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 09 серпня 2010 року по 09 березня 2011 року; у справі № 2-а-7339/11 у січні 2015 року здійснено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 21 березня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Матеріалами справи підтверджено, що виплата позивачці вказаних сум пенсії відбулося лише 08 грудня 2017 року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що несвоєчасне нарахування сум пенсії позивачці відбулось з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, а тому у неї виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за спірний період.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки із таким вона звернулася лише у жовтні 2019 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09 березня 2011 року у справі № 2-а-442/11 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати за період з 09 серпня 2010 року по 09 березня 2011 року ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі мінімальної пенсії за віком, передбаченої статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 такої пенсії за вказаний період, урахуванням виплаченої частини пенсії.

Зазначена постанова набрала законної сили 24 листопада 2011 року.

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2011 року у справі № 2-а-7339/11 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, передбаченому пунктом 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, передбаченому статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячної доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат та зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 такої пенсії за період з 21 березня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Зазначена постанова набрала законної сили 09 листопада 2012 року.

На виконання вказаних рішень суду управлінням Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі Рівненської області здійснено відповідний перерахунок пенсії у липні 2012 року та січні 2015 року, що підтверджується розпорядженням № 114835 від 27 липня 2012 року та № 114835 від 13 січня 2015 року, протоколом від 15 серпня 2012 року та від 22 січня 2015 року.

Фактичну виплату нарахованих згідно з рішенням суду сум проведено 08 грудня 2017 року, що підтверджується довідкою від 21 жовтня 2019 року, виданою Рівненським обласним управлінням АТ «Ощадбанк».

04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Листом від 17 жовтня 2019 року № Д-689/02.18 відповідач повідомив позивача про те, що нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведена без порушення умов та термінів такої виплати, а, відтак, підстави для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу в зв`язку з порушенням термінів їх виплати відсутні.

ОСОБА_1 не погодилася із такими діями ГУ ПФУ та звернулася до адміністративного суду із цим адміністративним позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

На переконання апеляційного суду, наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17) та від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17) та в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України і частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення спору.

Як слідує з матеріалів справи, виплата позивачці пенсії відбулась на виконання судових рішень 08 грудня 2017 року.

Несвоєчасна виплата суми пенсії відбулась з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

17 жовтня 2019 року на звернення ОСОБА_1 по нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушення строків виплати пенсії ГУ ПФУ відмовило позивачці у такій виплаті.

Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Із позовом про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивач звернувся до суду 28 жовтня 2019 року, тобто в межах строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про безпідставність відповідних доводів скаржника.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 460/3052/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко