Справа № 826/6865/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року м. Київ № 826/6865/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Науково-виробничий кооператив «Спектр» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Науково-виробничий кооператив «Спектр» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.01.2018 № та №.

В обґрунтування адміністративного позову з урахуванням відповіді на відзив, зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 № прийняте на підставі необґрунтованих висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 29.12.2017 №215/26-15-14-07-01-10/21570457 щодо встановлених в ході перевірки порушень НВК «Спектр» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) під час формування податкової звітності з податку на додану вартість за результатами здійснення господарських операцій із контрагентами-постачальниками ТОВ «ПАТАС» (40203147) та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС» (41289225).

Позивач зазначив, що господарські відносини із вказаними контрагентами є реальними, підтверджені належними й достатніми первинними документами та пов`язані із господарською діяльністю позивача. Придбані у ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС» товари використані позивачем у поточній господарській діяльності.

При цьому, є помилковими та необґрунтованими доводи відповідача про неможливість здійснення таких операцій у зв`язку із відсутністю у постачальників ресурсів для здійснення задокументованої діяльності, відповідних товарів у ланцюгу постачання, відсутність законного джерела введення в обіг товару, неподання вказаними контрагентами податкової звітності.

Щодо посилань відповідача на негативну інформацію щодо контрагентів ТОВ «ПАТАС» (40203147) та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС» (41289225), яка міститься в матеріалах окремих кримінальних проваджень позивач зазначив, що така інформація сама собі не може розглядатись як підстава недійсності правочинів НВК «Спектр» із ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС», адже відсутні вироки у кримінальних провадженнях які б підтверджували фіктивність діяльності вказаних контрагентів чи нереальність господарських операцій між НВК «Спектр» із ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС».

Крім того, позивач звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання у податкових правовідносинах принципу індивідуальної відповідальності платника податку.

Спірне податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 № прийняте на підставі необґрунтованих висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 29.12.2017 №215/26-15-14-07-01-10/21570457, про порушення на 9 днів строку реєстрації податкової накладної від 05.07.2017 №3 на суму ПДВ 167000 грн.

Позивач зазначає, що 05.07.2017 НВК «Спектр» складено в адресу отримувача ТОВ «Протон-21» податкову накладну №2 на суму ПДВ 167000 грн, яка 11.09.2017 зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних. Разом з цим, податкова накладна від 05.07.2017 №3 на суму ПДВ 167000 грн складена позивачем помилково та взагалі не була зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2018 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову НВК «Спектр» посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 29.12.2017 №215/26-15-14-07-01-10/21570457, згідно яких не підтверджено реальність господарських операцій НВК «Спектр» із ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС», з огляду на:

- відсутність у вказаних контрагентів достатнього обсягу відповідних ресурсів, в тому числі трудових ресурсів, основних засобів, земельних ділянок, для здійснення відповідних фінансово-господарських операцій;

- згідно з аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено розрив ланцюга постачання товарів, нереальність продажу ідентифікованого товару/послуги за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів/послуг, що не дає можливості відстежити постачальників по ланцюгу;

- наявність інформації щодо не виконання обов`язків щодо подання податкової звітності вказаними контрагентами;

- наявність інформації щодо ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС», яка міститься в матеріалах окремих кримінальних проваджень та свідчить про нереальність господарських операцій з постачання товарів для НВК «Спектр».

Щодо податкового повідомлення-рішення від 16.01.2018 №, відповідач зауважив, що вказаним рішенням правомірно застосовано штраф до НВК «Спектр», адже у ході перевірки встановлено факт реєстрації податкової накладної від 05.07.2017 №3 на суму ПДВ 167000 грн з порушенням на 9 днів строку, передбаченого пунктом 201.10 статті 201 ПК України.

Керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

Працівниками Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку НВК «Спектр» з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01.01.2016 по 31.10.2017, щодо повноти та своєчасності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість, податку на прибуток та інших обов`язкових платежів.

За результатом перевірки складено акт від 29.12.2017 №215/26-15-14-07-01-10/21570457 у якому зафіксовано порушення НВК «Спектр» вимог:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 111 342 грн, у тому числі за II квартал 2016 року на суму 9487 грн, за III квартал 2017 року на суму 101 855 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України, шляхом реєстрації податкової накладної від 05.07.2017 №3 на суму ПДВ 167000 грн з порушенням встановленого строку на 9 днів.

16.01.2018 на підставі вказаних висновків акту перевірки від 29.12.2017 №215/26-15-14-07-01-10/21570457 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання НВК «Спектр» з ПДВ на 139178 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 111342 грн, за штрафними санкціями на 27836 грн;

- №, яким до НВК «Спектр» згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 16700 грн за порушення строків реєстрації податкової накладної, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПК України.

Позивач не погоджується із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 16.01.2018 № та №, вважає такі рішення протиправними, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до

Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Встановлено, що між НВК «Спектр» (покупець) і ТОВ «ПАТАС» (постачальник) укладено Договір №54 від 28.03.2016 на поставку електронних комплектуючих і витратних матеріалів: кріостатний блок КР-2М (1 шт), ущільнювач з індію (2 шт), польовий транзистор 2N493 (1 шт), модуль зворотнього зв`язку (1 шт), рідкий азот (650 кг), загальною вартістю 56804,40 грн, у тому числі ПДВ 9467,4 грн.

25.04.2016 ТОВ «ПАТАС» здійснило поставку для НВК «Спектр» вказаних товарів, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями первинних документів: Договором №54 від 28.03.2016 із специфікацією, протоколом погодження договірної ціни, рахунком-фактурою від 25.04.2016 №СФ0000092, видатковою накладною 25.04.2016 №ВН0000092, виданою постачальником і зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною №1 від 25.04.2016.

Факт проведення оплати за вказаний товар підтверджується банківською випискою за 05.05.2016.

Вказані товари використані НВК «Спектр» у власній господарській діяльності:

- кріостатний блок КР-2М (1 шт) і польовий транзистор 2N493 (1 шг) - при сервісному обслуговуванні скануючого спектрометра ACCUSCAN на Южно-Українській АЕС за Договором від 12.09.2016 №07/2016. Ці компоненти (їх заміна) зазначені в Технічної/завданні, календарному плані і додатку №4 до договору. Виконання робіт підтверджено Актом від 29.11.2016.

- модуль зворотнього зв`язку (1 шт), ущільнювач з індію (1 шт) і рідкий азот (300 кг) застосовані при технічному обслуговуванні детектора БДЕГ-10175 (зав.№048-95) на Рівненській АЕС за Договором №04/2016 від 25.04.2016. Ці компоненти (іх використання) зазначені в Технічному завданні, Календарному плані, кошторисі, переліку матеріалів та Акті прийому робіт від 14.09.2016.

- ущільнювач з індію (1 шт) і рідкий азот використані при поточному ремонті детектора БДЕГ-10175 (зав.№303-02) на Рівненські АЕС за Договором №10/2015, що підтверджується актом здачі-приймання послуг від 02.06.2016.

За результатом вказаних господарських операцій з ТОВ «ПАТАС», позивачем віднесено ПДВ у сумі 9467,4 грн, сплачене у вартості вказаних товарів до складу податкового кредиту за квітень 2016 року.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між НВК «Спектр» та ТОВ «ПАТАС», відповідач зазначає наступне:

- ТОВ «ПАТАС» не подано податкову декларацію з ПДВ за квітень 2016 року.

- по відносинам із ТОВ «ПАТАС» позивачем до перевірки надані лише договір №54 від 28.03.2016, Додаток №1 по договору поставки від №54 від 28.03.2016, протокол погодження договірної ціни по договору поставки №54 від 28.03.2016, податкові та видаткові накладні.

- податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів до органів ДФС за 2016 рік не подавало та відповідно податки не сплачувало. Інформація стосовно укладання договорів, з іншими особами, до перевірки не надана. Таким чином встановити наявність у перевіряємому періоді на підприємстві працюючих, їх кількість, не є можливим.

- інформація щодо власних та орендованих складських Приміщень та наявності основних засобів в тому числі власного чи орендованого транспорту, бутті вальної техніки - відсутня. Підприємство не декларувало основних засобів, складських приміщень, залишків товарів, які б надали змогу їх реалізувати у 2016 році, зокрема й позивачу.

- у ході аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, шо ТОВ «ПАТАС» у квітні 2016 року придбавало: скраплений газ, паливо моторне, паливо дизельне, бензин. Газ СПБТ тощо. При подальшому дослідженні ланцюга постачання товарів/послуг по вищезазначеному контрагенту встановлено: нереальність продажу ідентифікованого товару/послуги за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів/послуг, що не дає можливості відстежити постачальників по ланцюгу.

Між НВК «Спектр» (замовник) і ТОВ "БК "ВІЛЬНОС" (постачальник) укладено Договір №183 від 01.06.2017 на поставку електронних комплектуючих і витратних матеріалів, а саме: аналізатор SBS-75 (1 шт), блок управління та візуалізації для аналізатора DSA-1000 (1 шт), головки кріостатного блоку РV-4 (2 шт), польових транзисторів 2N645 (5 шт), блок живлення аналізатору SBS-75M (1 шт), високовольтний фільтр 138 (1 шт), кріостатний блок КР-3м (1 шт), ущільнювачі з індію, фланець кріостату (1 шт), передпідсилювачі 257Р GE та рідкий азот на загальну суму 611127 грн, у тому числі ПДВ 101854,50 грн.

10.06.2017 ТОВ "БК "ВІЛЬНОС" здійснило поставку для НВК «Спектр» вказаних товарів, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями первинних документів: Договором №183 від 01.06.2017 із специфікацією, протоколом погодження договірної ціни, рахунком-фактурою від 10.06.2017 №СФ335, видатковими накладними №ВН0000395/1, №ВН0000395/2, №ВН0000395/3, №ВН0000395/4, виданою постачальником і зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною №9549 від 10.06.17.

Факт проведення оплати за вказаний товар підтверджується банківською випискою за 20.07.2017.

Вказані товари використані НВК «Спектр» у власній господарській діяльності:

- передпідсилювач (1 шт), ущільнювач з індію (1 шт) та значна кількість рідкого азоту - при технічному обслуговуванні детектора БДЕГ-10175 (зав.№048-95) на Рівненській АЕС за Договором №10/2017 від 11.09.2017, що підтверджують технічний акт прийому робіт від 30.11.2017 і фінансовий акт №1 від 08.12.2017;

- один польовий транзистор 2N645 та рідкий азот - при поточному ремонті гама-спектрометра HPG (зав.№47-ТР50266В) на Рівненській АЕС за Договором №07/201 від 23.08.2017, що підтверджується технічним актом від 08.12.2017 та Актом №1 від 12.12.2017;

- один ущільнювач з індію, фланець кріостату, кріостатний блок (КР-Зм) - при поточному ремонті детектора ДГДК-80 (зав.№1965) на Рівненській АЕС за Договором №06/2017 від 19.06.2017, що підтверджується Актом №1 від 10.08.2017;

- високовольтний фільтр 138 (1 шт), один польовий транзистор (2N645) та 150 кг рідкого азоту - для технічного обслуговування гама-спектрометричної системи DSPEС GEM60-83-SMP на Южно-Українській АЕС за Договором №05/2017 від 16.06.2017, що підтверджується додатком №4 до Договору, технічним актом №1 від 28.11.2017 та Актом №1 від 28.11.2017.

За результатом вказаних господарських операцій з ТОВ "БК "ВІЛЬНОС", позивачем віднесено ПДВ у сумі 101854,50 грн, сплачене у вартості вказаних товарів до складу податкового кредиту за липень 2017 року.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між НВК «Спектр» та ТОВ "БК "ВІЛЬНОС", відповідач зазначає наступне:

- по відносинам із ТОВ "БК "ВІЛЬНОС" позивачем до перевірки надані лише договір №183 від 01.06.2017, протокол погодження договірної ціни по договору поставки №183 від 01.06.2017, податкові та видаткові накладні.

- ТОВ «БК «ВІЛЬНОС» не подає податкову звітність з податку на додану вартість починаючи з липня 2017 року, податкова декларація з податку на прибуток за 2017 не подавалась до органів ДФС.

- податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів до органів ДФС за 2017 рік не подавало та відповідно податки не сплачувало. Інформація стосовно укладання договорів, з іншими особами, до перевірки не надана - відсутня. Таким чином встановити наявність у перевіряємому періоді на підприємстві працюючих, їх кількість, не є можливим.

- інформація щодо власних та орендованих складських Приміщень та наявності основних засобів в тому числі власного чи орендованого транспорту, бутті вальної техніки - відсутня. Підприємство не декларувало основних засобів, складських приміщень, залишків товарів, які б надали змогу їх реалізувати у 2017 році, зокрема й позивачу.

- у ході аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, шо ТОВ "БК "ВІЛЬНОС" у червні 2017 року придбавало: ГАЗ автомобільний "PLUS", Феромарганець Фмн 78 р1О, феросиліцій Фс65, алюміній вторинний ав91, крихта графітована кг-1, реглон супер, амістра екстра, транспортні послуги, агентські послуги по пошуку та залученню потенційних клієнтів в інтересах замовника, механічна обробка (порізка металопооката), експедиційні послуги, послуги з використанням трактору, юридично-консультаційні послуги, оренда обладнання, надані послуги по очистці залізничних вагонів, тонування сФ 278 у сірий, щебінь із природного каменю для будівельних робіт, фракція 20-40 мм. марка м1000 та багато іншого. При подальшому дослідженні ланцюга постачання товарів/послуг по вищезазначеному контрагенту встановлено: нереальність продажу ідентифікованого товару/послуги за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів/послуг, що не дає можливості відстежити постачальників по ланцюгу.

- ГУ ДФС у м. Києві отримано листом СУ ФР ДНІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ухвалу від 06 листопада 2017 року у справі пр. №1-кс/759/3691/17 (ун. №759/16532/17) разом із матеріалами кримінального провадження №0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України. До матеріалів додано зокрема: копії договору від 01.06.2017 №32, укладений між ТОВ «Спецзапчасть-Груп» та ТОВ «Будівельна компанія «Вільнос», специфікації від 01.06.2017 №1 до договору, видаткової накладної від 19.06.2017 №БК-00009548. Також, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у справі пр. № 1-кс/759/3691/17 (ун. № 759/16532/17) встановлено: «... у провадженні старшого слідчого СВ ФР ЛПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Лук`янця О.Ю., знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за М 0000052 від 27.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи з метою прикриття незаконної діяльності, зареєстрували ТОВ «БК «Вільнос» (код 41289225) та ТОВ «Превена» (код 41016970) для надання можливості Формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки. При аналзі Фінансово-господарської діяльності ТОВ «БК «Вільнос» (код 41289225). ТОВ «Превена» (код 41016970) та інших СГД з ознаками «фіктивності», встановлено, що у період 2016 - 2017 роки послугами таких підприємств скористалось НВК «СПЕКТР», податкова адреса: м. Київ. вул. Будіндустрії, буд. 5, оф.501, що підтверджується додатками 5 до декларацій з податку на додану вартість підприємства та відповідними податковими накладними».

Надаючи правову оцінку вказаним висновкам відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом уставленої практики Верховного Суду, зокрема постанови від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Суд зазначає, що матеріали справи містять копії первинних документів, які у повній мірі підтверджують вказані господарські відносини між НВК «Спектр» із ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС». Посилання відповідача про відсутність окремих документів під час перевірки документально не підтверджені.

Стосовно висновків щодо відсутності у вказаних контрагентів НВК «Спектр» ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій та відсутність факту (джерела) законного введення отриманих позивачем товарів в обіг, розрив ланцюга постачання, неподання вказаними товариствами податкової звітності, суд також зазначає наступне.

Суд також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 висловлено правову позицію згідно якої податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

У постанові від 30.06.2020 №440/426/19 Верховний Суд вказав, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару порушення податкового законодавства є підставою для притягнення їх до відповідальності, а не підставою для виключення з податкового обліку позивача сум ПДВ за операціями, в яких ці постачальники не приймали участь.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отже, у разі підтвердження товарності здійснених поставок та реальності надання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Стосовно висновків щодо відсутності у вказаних контрагентів НВК «Спектр» ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій та відсутність факту (джерела) законного введення отриманих позивачем товарів в обіг, розрив ланцюга постачання, неподання вказаними товариствами податкової звітності, суд також зазначає наступне.

У постановах від 17.09.2019 у справі №807/2332/15, від 21.07.2020 у справі №804/9089/13-а Верховний Суд вказав, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

У постанові від 10.09.2019 справа №814/2412/17 Верховний Суд вказав, що без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2020 у справі №520/399/19 зауважив, що позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності. Обов`язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Необхідно зауважити, що залучення матеріальних та трудових ресурсів для постачання товарів для НВК «Спектр» могло відбуватись без оформлення вказаними контрагентами позивача та їх постачальниками трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів щодо залучення матеріальних ресурсів. У такому разі може йти мова про порушення вказаними товариствами вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів та товарів.

До того ж, вказані товари могли придбаватись ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС» та їх постачальниками у осіб, які не є платниками ПДВ, а тому відповідач не міг відслідкувати факти залучення таких осіб лише шляхом співставлення даних Єдиного реєстру податкових накладних, що свідчить про поверховість висновків відповідача про розриви ланцюгів постачання.

Також суд зазначає, що стверджуючи про відсутність у ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС» та їх постачальників необхідних ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій, відповідач оперує виключно припущеннями, адже не зазначає який саме обсяг ресурсів є достатнім для здійснення таких господарських операцій.

Щодо посилань відповідача на зазначену негативну інформацію щодо ТОВ «БК «ВІЛЬНОС», здобуту під час розслідування кримінального провадження №0000052 та відображену в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у справі №759/16532/17, суд зазначає наступне.

Верховний Суд України в постанові від 29.03.2017 у справі №826/11082/14 зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту є безпідставними.

У постанові від 14.03.2017 у справі №826/757/13 Верховний Суд України вказує, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Верховний Суд у рішенні у справі №2а-7075/12/2670 від 16.01.2018 констатує, що первинні документи є неналежними, адже підписані особою, яка значилась директором товариства, проте фактично ніякого відношення до діяльності товариства не мала, що встановлено в межах розслідування кримінальної справи за фактом вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 205, частинами першою та третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

У постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Далі, аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

До того ж, відповідно до правої позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 24.07.2020 у справі №140/1504/19 сам по собі факт, що контрагент позивача є фігурантом у незавершеному кримінальному провадженні, не дає підстав до висновку про безтоварність господарських операцій, оскільки їх реальність підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема первинними бухгалтерськими документами, і не спростована у встановлений законом спосіб (належними й допустимими доказами.

Згідно постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №814/569/16 факт наявності вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого існує нагальна потреба перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, враховуючи обставини, встановлені вироком, який набрав чинності, період часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретну особу та наслідки її дій для реалізації конкретних господарських операцій.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінально процесуальний кодекс України (КПК України).

Відповідно до частини першої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина четверта статті 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту чи пояснення, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

При цьому, сам факт існування обвинувального вироку за статтею 205 КК України не є безумовною підставою для такого висновку. Суд повинен встановити, чи мали взагалі місце операції між платником і його контрагентами та чи може вирок мати преюдиційне значення в податковому спорі, а після цього ще й дослідити його зміст. Наявність вироку не завжди свідчить про нереальність господарських операцій.

У постанові Верховного суду від 22.05.2020 у справі №804/9510/15 вказано, що посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, ще й з огляду на те, що в зазначеному кримінальному провадженні відсутній вирок, а отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.

З мотивів викладених вище, суд зазначає, що ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду даної справи в суді, відсутні вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо посадових осіб ТОВ «БК «ВІЛЬНОС».

Тому, посилання відповідача на наявність вказаної інформації за відсутності відповідних вироків, суд не може розцінювати як доказ нереальності господарських операцій між НВК «Спектр» з ТОВ «БК «ВІЛЬНОС».

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки щодо нереальності вказаних господарських відносин між НВК «Спектр» із ТОВ «ПАТАС» та ТОВ «БК «ВІЛЬНОС», а матеріали справи та встановлені судом обставини свідчать про протилежне. У зв`язку із цим суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 №.

За положеннями пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, на платника податків покладено обов`язок по реєстрації податкової накладної в межах зазначених строків. При цьому обов`язок щодо здійснення відповідної реєстрації покладається на платника податків як відносно податкових накладних, що надаються покупцю, так і податкових накладних, які не надаються покупцю, а також податкових накладних, складених за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування та не залежно від ставки податку.

Пункт 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачає, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 у справі №816/1488/17 зауважив, що системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Встановлено, що згідно податкового повідомлення-рішення від 16.01.2018 № до НВК «Спектр» на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 16700 грн за порушення на 9 днів строку реєстрації податкової накладної від 05.07.2017 №3 на суму ПДВ 167000 грн.

Разом з цим, як пояснив позивач та жодним чином не спростував відповідач, податкова накладна від 05.07.2017 №3 складена позивачем помилково та в подальшому анульована.

З огляду на те, що податкова накладна від 05.07.2017 №3 взагалі не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вважає безпідставним висновок відповідача про порушення позивачем строку реєстрації вказаної податкової накладної на 9 днів та, як наслідок, застосування до НВК «Спектр» штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної у податковій накладній від 05.07.2017 №3.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 16.01.2018 №.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає, що контролюючим органом не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та у повній мірі спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, не подано відповідачем належних та достатніх доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку, не наведено доводів щодо здійснення позивачем усіх із досліджених під час перевірки господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності податкових повідомлень-рішень від 16.01.2018 № та №, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень відповідача у повному обсязі.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про задоволення позову, позивача підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 2338,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Науково-виробничого кооперативу «Спектр» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.01.2018 № та №.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Науково-виробничого кооперативу «Спектр» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2338,17 грн (дві тисячі триста тридцять вісім гривень сімнадцять копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - Науково-виробничий кооператив «Спектр» (місцезнаходження юридичної особи: 03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 4 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 21570457).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Суддя О.М. Чудак