Справа № 638/12646/21
Суддя: Цвірюк Д. В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/480/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

представника позивача Волочнюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Вовк Ігора Миколайовича, Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 106087 від 11.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч.6 статті 122 КУпАП у розмірі 1020,00 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою поліцейського ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Вовка І.М. серії БАБ №106087 від 11.07.2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1020,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови, позивач, керуючи автомобілем «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 (місце для стоянки) з додатковою табличкою до нього 7.17 (особи з інвалідністю). Зазначає, що з даним правопорушенням не погоджується, оскільки на паркомісці де він здійснив паркування, не було розмітки, яка вказувала б на те, що це місце призначено для паркування транспортних засобів для осіб з обмеженими можливостями. На підтвердження вказаної обставини додає до матеріалів позовної заяви фотографії, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача не стоїть на місці для паркування транспортних засобів для осіб з обмеженими можливостями. Крім того, вказує, що відповідачем не було розглянуто справу по суті, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, свідки, не з`ясовано взагалі чи було вчинено адміністративне правопорушення. Також позивачеві не були роз`яснені його права та не надано можливості користуватися юридичною допомогою адвоката. Таким чином, оскаржувана постанова винесена за відсутності доказів вини позивача, без врахування його пояснень та вивчення інших матеріалів справи. Враховуючи вищевикладене, вважає, що постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків інспектора фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи встановлено, що у постанові серії БАБ №106087 від 11.07.2021 року зазначено, що 11 липня 2021 року о 14:10 годині ОСОБА_1 у м.Нікополь, вул.Г.Чорнобиля, 100А, керуючи автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «інваліди», чим порушив п.8.4ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1020,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст.122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю"- тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 8.1. Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із розділу 33 "Дорожні знаки" підрозділу 7 "Таблички до дорожніх знаків" Правил, дорожній знак 7.17 є "Водій з інвалідністю" та означає, що дія знака 5.38 "Місце для стоянки" поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п. 34 Правил, горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" з табличкою 7.17 "Інваліди" та дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.122 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судовим розглядом встановлено, що в оскаржуваній постанові, в порушення ст.283 КУпАП, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, не вказано додатків до постанови, а також відсутні покази свідків на підтвердження факту вчинення правопорушення.

Натомість позивачем до матеріалів позовної заяви надано копії фотографій, дослідивши які, суд приходить до висновку, що транспортний засіб ОСОБА_1 припаркований на місці, де відсутня розмітка, яка позначає місце стоянки транспортних засобів для осіб з інвалідністю.

За приписами п.3 ч.1 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями. Встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і, як наслідок, протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст.122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в постанові серія БАБ № 106087 від 11.07.2021 року.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 251, 278, 279, 280, 288 КУпАП, ст.ст. 5-11, 77, 139, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Вовк Ігора Миколайовича, Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАБ №106087 від 11.07.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.122 КУпАП.

Закрити провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Нікопольського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) 00 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.11.2021 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідачі: поліцейський ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Вовк Ігор Миколайович, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Станіславського буд.1; Нікопольський РУП ГУНП в Дніпропетровській області, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Станіславського буд.1.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк