Справа № 160/16958/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16958/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року (суддя Ільков В.В., м. Дніпро) у справі № 160/16958/20

за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У грудні 2020 року АТ «НЗФ» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.09.2020 року, яким товариству було зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, за червень 2020 року в розмірі 146 963 грн., яке винесене Офісом великих платників податків ДПС на підставі Акту перевірки від 01.09.2020 року № 50/28-10-50-07/00186520.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивовано протиправністю висновків акту перевірки АТ «НЗФ» щодо відсутності здійснення ним реальних фінансово-господарських операцій з контрагентами ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «НІКОМАКСБУД». Також, судом встановлено, що розбіжності в задекларованій сумі податкового кредиту з ПДВ за спірний період по контрагенту ТОВ «Югсинтез», які були зафіксовані податковим органом у акті перевірки, на час розгляду справи усунені АТ «НЗФ». З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, що винесено податковим органом на підставі вказаних висновків акту перевірки, а також необхідність його скасування.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків оскаржило його в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд першої інстанції фактично не встановив та не підтвердив наявність усіх умов для формування податкового кредиту позивачем, надавши перевагу письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку позивача, без прийняття до уваги негативної податкової інформації, що міститься у автоматизованих інформаційних базах даних податкового органу відносно контрагентів останнього, що, у свою чергу, свідчить про неправильне застосування судом норм п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Посилаючись на обставини, зафіксовані актом перевірки щодо відсутності у контрагентів позивача ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «НІКОМАКСБУД» відповідних трудових та виробничих ресурсів для виконання робіт на адресу АТ «НЗФ», що були досліджені під час проведення перевірки, скаржник вказав на обґрунтованість висновків, викладених у акті перевірки, та правомірність винесеного на підставі вказаних висновків спірного податкового повідомлення-рішення. Враховуючи зазначене, на думку скаржника, судом першої інстанції було надано невірну юридичну оцінку обставинам, що мають значення для цієї справи, що призвело до винесення ним незаконного рішення, яке підлягає скасуванню. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому зазначив, що факт реального здійснення ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «НІКОМАКСБУД» робіт, що були об`єктом перевірки АТ «НЗФ» підтверджено належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами. Водночас, висновки податкового органу, наведені у акті перевірки, є його припущеннями, які обґрунтовані лише наявною негативною податковою інформацією, зокрема, щодо відсутності у вказаних контрагентів позивача відповідних трудових ресурсів, без проведення будь-яких перевірок вказаних контрагентів. Вказав, що наведеною податковим органом податковою інформацією факт виконання спірних робіт не спростовано, а доказів нікчемності або недійсності укладених між АТ «НЗФ» та ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НІКОМАКСБУД» договорів податковим органом не надано. Отже, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та правомірними. Відповідно, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню. З огляду на це, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У судовому засіданні 13.10.2021 представники сторін вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї підтримали.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Офісом великих платників податків ДПС на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ «НЗФ» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 01.09.2020 №50/28-10-50-07/00186520.

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення АТ «НЗФ» вимог пп. «а» п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст.201 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44, п. 44 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за червень 2020 року на суму 146 963 грн. Внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ АТ «НЗФ» завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за червень 2020 року на суму 146 963 грн.

Після ознайомлення із Актом перевірки, позивачем, АТ «НЗФ» були подані письмові заперечення на висновки Акту перевірки, в яких товариство просило висновки про порушення законодавства переглянути, податкове повідомлення-рішення не приймати.

За результатами розгляду вказаних заперечень Офісом ВПП ДПС листом від 21.09.2020 № 31450/10/28-10-50-07-11 повідомлено АТ «НЗФ» про залишення висновків Акту перевірки без змін.

Враховуючи вказані висновки, Офісом великих платників податків ДПС було винесено податкове повідомлення-рішення від 22.09.2020 № про зменшення АТ «НЗФ» суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, за червень 2020 року в розмірі 146 963,00 гривень.

Правомірність вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів, враховуючи норми ч. 1. ст. 308 КАС України щодо перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає, що дослідженню у межах цієї справи підлягає факт реального здійснення фінансово-господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НІКОМАКСБУД», оскільки саме посилання податкового органу на відсутність здійснення вказаних операцій є підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Водночас, враховуючи, що у апеляційній скарзі не порушено питання наявності розбіжностей у декларуванні АТ «НЗФ» податкового кредиту з ПДВ по контрагенту ТОВ «Югсинтез», воно не є предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

При вирішенні питання фактичного виконання робіт ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НІКОМАКСБУД» на адресу АТ «НЗФ», колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України та Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Вказаною нормою закону також передбачено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХV, передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Враховуючи норми ст. 44 Податкового кодексу України, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено перелік обов`язкових реквізитів, які має містити первинний документ, зокрема це: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Також, згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, фінансово-господарські операції, за наслідками яких підприємство формує податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що для забезпечення власних господарських потреб, в процесі здійснення звичайної господарської діяльності АТ «НЗФ» було укладено із ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» Договір підряду №1905077 від 03.09.2019, згідно якого ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», як підрядник взяло на себе зобов`язання виконати наступні роботи:

- капітальний ремонт залізничної колії довжиною 1000 м.п.;

- капітальний ремонт залізничної колії довжиною 1400 м.п;

- капітальний ремонт стрілочного переводу Р-50 МІ/9 з підходами 25 м.

- поточний ремонт залізничної колії довжиною 1000 м.п.;

- поточний ремонт 10-ти стрілочних переводів з підходами на дерев`яних шпалах;

- виготовлення металевих шпал з швелера №30 із наступною збіркою в рельсошпальну решітку 500 м.

Водночас, АТ «НЗФ» взяло на себе зобов`язання прийняти та оплатити вказані роботи відповідно до умов договору.

Факт здійснення та реальність господарських операцій за договором №1905077 від 03.09.2019 підтверджено рахунками фактури; актами приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в); підсумковими відомостями ресурсів до Акту КБ-2в; розрахунками загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в; платіжними дорученнями.

До перевірки товариством також було надано робочий графік виконання робіт, який передбачений п.1.2. Договору підряду №1905077 від 03.09.2019, згідно якого капітальні ремонти здійснювались у таких періодах: стрілочного переводу Р-50 М 1/9 з підходами 25м., вул. Електрометалургів, 310, м. Нікополь - у III декаді березня 2020 року; залізничної колії довжиною 1000 м.п. вул. Електрометалургів, 310, м. Нікополь - у лютому (II декада) - березні 2020 року.

З метою додаткового підтвердження фактичного виконання будівельних робіт згідно договору №1905077 від 03.09.2019 на території АТ «НЗФ», останнім до суду апеляційної інстанції також надано запити на отримання перепусток та журнал реєстрації видачі тимчасових перепусток.

Оплату за виконані роботи проведено АТ «НЗФ» у безготівковій формі згідно платіжних доручень №244446 від 18.06.2020 на суму 337227,70 грн., №244468 від 18.06.2020 на суму 437048,86 грн.

Також, для забезпечення власних господарських потреб, в процесі здійснення звичайної господарської діяльності АТ «НЗФ» було укладено із ТОВ «НІКОМАКСІБУД» Договір підряду № 1906296 від 29.10.2019, згідно якого ТОВ «НІКОМАКСІБУД» як підрядник взяло на себе зобов`язання виконати роботи з відновлення м`якої покрівлі АТ «НЗФ», а АТ «НЗФ», у свою чергу, взяло на себе зобов`язання прийняти та оплатити вказані роботи відповідно до умов договору.

Факт здійснення та реальність господарських операцій за договором № 1906296 від 29.10.2019 підтверджено рахунками фактури; актами приймання виконаних будівельних робіт (Форма КБ-2в); підсумковими відомостями ресурсів до Акту КБ-2в; розрахунками загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в; платіжними дорученнями.

Оплату за виконані ТОВ «НІКОМАКСІБУД» проведено АТ «НЗФ» згідно платіжних доручень від 30.06.2020 № 244705 на суму 92 789,18 грн. та від 30.06.2020 № 244706 на суму 79 255,53 грн., а також шляхом взаємозаліку у розмірі 10 000,00 гривень.

З метою додаткового підтвердження фактичного виконання будівельних робіт згідно договору № 1906296 від 29.10.2019 на території АТ «НЗФ», останнім до суду апеляційної інстанції також надано запити на отримання перепусток та журнал реєстрації видачі тимчасових перепусток.

Актом перевірки зафіксовано, що спірні фінансово-господарські операції відображено позивачем у своєму бухгалтерському обліку.

Отже, факт реального здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НІКОМАКСБУД» підтверджено відповідними первинними документами, які були також надані під час проведення його перевірки податковим органом.

Також, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження сплати в ціні виконаних робіт ПДВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» виписало та надало на адресу АТ «НЗФ» податкові накладні, а саме: №44 від 04.05.2020 на суму ПДВ 38 991,75 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН; № 48 від 01.06.2020 на суму ПДВ 74 390,99 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН.

Також, на підтвердження сплати в ціні виконаних робіт ПДВ ТОВ «НІКОМАКСІБУД» виписало та надало на адресу АТ «НЗФ» податкову накладну № 5 від 01.06.2020 на суму ПДВ 32 805,27 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН.

Отже, формування податкового кредиту по спірним господарським операціям, яке у подальшому було задекларовано АТ «НЗФ» як від`ємне значення червня 2020 року, було здійснено останнім у відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Щодо посилання скаржника на незначну кількість персоналу, що на його думку, не дозволяє реально проводити господарську діяльність, судом першої інстанції вірно враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018, згідно якого відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу

Також, відсутність у контрагента позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.

Крім того, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що доводи контролюючого органу про неможливість з боку контрагентів позивача виконати роботи, недостатність кваліфікованих трудових ресурсів та нереальність господарської операції базується лише на припущеннях, на відомостях з автоматизованих баз даних та дослідженні «ланцюгу» їх господарських відносин. При цьому, вказані доводи податкового органу не підтверджені належними доказами, зокрема, такими як матеріали проведення зустрічних звірок вказаних контрагентів.

Колегія суддів також підтримує твердження суду першої інстанції, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.

Посилання на припущення, аналітичні узагальнюючі висновки щодо діяльності контрагентів, є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень щодо підстав та порядку формування податкового кредиту, оскільки в основі формування податкового кредиту лежить факт здійснення конкретної господарської операції, який потребує доведення або спростування обставин саме здійснення цієї господарської операції. Будь-які припущення, аналітичні викладки, узагальнюючі висновки можуть мати місце виключно на підставі встановлення, дослідження та підтвердження обставин здійснення господарської операції (позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 12.04.2018 року справа №804/698/26).

Крім того, колегія суддів зазначає, що нормами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Водночас, доказів порушень відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань матеріали справи не містять, податковим органом до суду не надано.

Також, контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та його контрагентами-постачальниками не дійсними.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «ПЕРША ДНІПРОПЕТРОВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НІКОМАКСБУД» є недоведеними та не підтвердженими належними доказами по справі.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 160/16958/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 05.11.2021 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко