Справа № 420/15627/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» (; адреса: вул. Вільямса Академіка, 93, Одеська обл., Овідіопольский р-н, Таїровська селищна рада 65496) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (; вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, у якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вiд 12.07.2021 р. №294034 про застосування адміністративно-господарського штрафу;

визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вiд 12.07.2021 р. №294035 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/15627/21 о 12:35:56 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представнику відповідача копія ухвали суду направлена на електрону адресу 08.09.2021 року.

Станом на момент розгляду справи до суду відзив на позов не надійшов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.06.2021р о 17 год. 15 хв, на 212 км автомобільної дороги Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено перевірку транспортного засобу ДП ЛИДЕР FORD CARGO 4142D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено порушення перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів понад 20%.

Про виявлені порушення були складені наступні документи, а саме: талон №1 від 10.06.2021 з результатами зважування; довідку №0080027 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.06.2021; акт №0053077 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.06.2021; акт №265753 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.06.2021.

На підставі вищезазначених документів Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, прийняло оскаржувані постанови від 12.07.2021 р. №294034 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. та вiд 12.07.2021 р. №294035 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн. у зв`язку із неоформленням т.т.н. на перевезення вантажу.

Представник позивача вказує, що не затверджено ні керівником Укртрансбезпеки, ні керівником її територіального органу щотижневий графік проведення перевірок Південним міжрегіональним управлінням Укртрасбезпеки у період з 07.06.2021р по 13.06.2021р, в якому на автомобільній дорозі Н-24 Благовіщенське-Миколаїв визначено лише єдине місце перевірки 211 км + 840 м.

Також у направленні на перевірку зазначено, що перевірка буде проводитись а/д Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, 211 км + 840 м, однак відповідно до актів та довідки перевірка фактично здійснювалася в іншому місці на 212 км + 840 м.

Представник позивача вказує на відсутність Методики зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням та не підписаний талон зважувального засобу, на основі якого складено похідні документи: акт, довідка. В акті №265753 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.06.2021р вказано, що під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу згідно накладної на вантаж з перевищенням встановлених п. 22.5. ПДР України габаритно-вагових норм, без відповідного дозволу на здвоєну вісь понад 20%. Однак у довідці наявні відомості лише щодо кожної осі окремо та відсутні відомості щодо здвоєних осей транспортного засобу позивача. Таким чином позивач дійшов висновку, що вони взагалі не досліджувались.

На думку представника позивача не відповідає законності та вмотивованості зазначення в оскаржуваних постановах посилання лише на Акт від 10.06.21 №265753.

Крім того позивач зазначає, що перевищення було встановлено лише на четверту вісь, адже на перевірці встановлено 11250 кг навантаження за 11000 кг нормативно допустимих, за перевищення у розмірі 2,27% не передбачено застосування будь-яких санкцій.

Справа розглянута у письмовому провадженні згідно ст.262 КАС України.

Спірні правовідносини щодо здійснення державного контролю на автомобільному транспорті виникли між позивачем, який є суб`єктом господарювання Дочірнім підприємством ЛИДЕР та суб`єктом владних повноважень Південним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пунктів 3,4 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України Про автомобільний транспорт документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Згідно з п.16 під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, спеціалізований вантажний-спеціалізований самоскид марки FORD, модель CARGO 4142D, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ДП ЛИДЕР (а.с.26).

10.06.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на автодорозі Н-24 (Благовіщенське-Миколаїв) 210 км + 840 м. було проведено габаритно-ваговий контроль спеціалізований самоскид марки FORD, модель CARGO 4142D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перевозив відсів.

За результатами здійснення 10.06.2021 о 17:15 вагового контролю транспортного засобу НОМЕР_1 в динамічному режимі, за швидкості 3 км/год, складено талон від №1, відповідно до якого вісь 1 6910 кг, вісь 2 6510 кг, вісь 3 10710 кг, вісь 4 11250 кг (а.с.20).

Також складено довідку №0080027 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відповідно до якої вказані навантаження на кожну вісь (6910, 6510, 10710, 11250) повна маса транспортного засобу 35,38 т (а.с.21) та акт №0053077 від 10.06.2021 про перевищення транспортним засобом нормативний вагових параметрів, відповідно до якого повна маса транспортного засобу нормативно допустима 40 000 кг при фактичній 35 380 кг та осьові навантаження: нормативно допустимі 16 000 кг при фактичних 21 960 кг (а.с.22). Таким чином, згідно з актом №0053077 позивачем не було перевищено вагових параметрів по загальній масі транспортного засобу, та зазначено про перевищення навантаження на осі.

Посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки складений акт №265753 від 10.06.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зазначено про перевищення встановлених п. 22.5. ПДР вагових норм на здвоєну вісь понад 20% та відсутність належним чином оформленої товарно-транспортної накладної. Встановлено порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону Про автомобільний транспорт перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу та абз. 3 ч. 1 ст. 48 Закону Про автомобільний транспорт документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для водія, зокрема, товарно-транспортна накладна (а.с.23).

29.06.2021 за вих. №49958/20/24-21 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки сформовано Запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме з розгляду справи по акту №265753 від 10.06.2021 (а.с.14).

12.07.2021 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на підставі Акту №265753 від 10.06.2021 року винесено постанови №294034 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. (а.с.24) та №294035 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн. (а.с.25).

Частина 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, яка зазначена у постанові, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.16 ч.1 ст.60).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, яка зазначена у постанові, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, визначені повноваження Укртрансбезпеки, яка відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пп.15.п.5 Положення).

Згідно з п.1 Порядку №879 цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 зазначеного Порядку, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т. або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Суд встановив, що загальна тоннажність, визначена під час перевірки транспортного засобу складала 35 380 кг, що не перевищило вагові обмеження, при наступних осьових навантаженнях: 6910 кг, 6510 кг, 10710 кг, 11250 кг. Таким чином зважування відбувалося окремо по осям і в подальшому сумувалося.

Актом №265753 від 10.06.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом зазначено про порушення: перевезення вантажу згідно накладної на вантаж (від 10.06.2021 р. відсів) з перевищенням встановлених п. 22.5. ПДР України габаритно-вагових норм, без відповідного дозволу на здвоєну вісь понад 20% та відсутня/неоформлена товарно-транспортна накладна.

Згідно з пп.2 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Суд прийшов до висновку, що під час перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки не досліджено питання здвоєної осі та відстані між осями, що її утворюють, оскільки в акті №0053077 від 10.06.2021 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів відсутня інформація щодо відстані між осями (а.с.22).

При цьому, на думку суду, оскільки відповідач вважав вісь здвоєною, то визначення загальної маси автомобіля та навантаження на одну здвоєну вісь шляхом сумування її одиночних осьових навантажень є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на одну здвоєну вісь дві одиночні осі, які її утворюють, повинні зважуватись разом.

Настановою з експлуатації ваг автомобільних 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 (далі Настанова), які використовувались при зважуванні транспортного засобу позивача, у вступі зазначено, що ваги для зважування у русі ВА-Д призначені для зважування транспортних засобів у русі з визначенням на вісь, групу осей, обчислення загальної маси транспортного засобу, оцінки швидкості наїзду транспортного засобу на вантажоприймальну платформу-платформи під час зважуванням та передачі результатів на зовнішні пристрої через стандартні інтерфейси.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, вказані в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №265753 від 10.06.2021 року та в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0080027 від 10.06.2021 року фактичні вагові параметри не можна вважати достовірними та такими, вимір яких здійснювався у встановленому законодавством порядку, оскільки зважування у русі що не відповідає технічним характеристикам, не може дати достовірних результатів навантаження на осі.

Таким чином, на думку суду, за наявності вказаних обставин у відповідача були відсутні підстави для прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.07.2021 року №294034 у розмірі 34000грн., ця постанова підлягає скасуванню як протиправна.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо неналежного оформлення талону №1 від 10.06.2021, адже в чинному законодавстві не встановлені вимоги до оформлення талону (чеку) зважування.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку №879).

Тобто, згідно з положеннями Порядку №879 саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо здійснення габаритно-вагового контролю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 12.07.2021 року №294034 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

У той же час суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 12.07.2021року №294035 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 1 700,00 грн за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме відсутності, або не оформлення товарно-транспортної накладної.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, яка зазначена у постанові, встановлює відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно - господарських штрафів, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 48 документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Судом встановлено, що у водія була відсутня товарно-транспортна накладна.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказ Міністерства транспорту України 14.10.97 №363 (далі Правила №363), товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п.п. 11.1. Глави 11 Правил №363 (Правила оформлення документів на перевезення) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом встановлено, що накладна №44/1 від 10.06.2021, яку позивач вважає такою, що підтверджує перевезення вантажу, не містить необхідної інформації, визначеної п.п. 11.1. Глави 11 Правил №363, зокрема відомості щодо перевізника, таким чином, не є документом на перевезення вантажу, передбаченим ст.48 Закону.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

Автомобільний перевізник, відповідно до визначень наведених у ст. 1 цього ж Закону, - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ДП ЛИДЕР, який здійснював перевезення вантажу, саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що постанова № 294035 від 12.07.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень та на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів на підтвердження законності постанови.

Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням доводів позову, тієї обставини, що наданий строк для відзиву сплинув, та станом на момент розгляду справи відзив на позов до суду не надійшов, згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі не зареєстровано будь-яких клопотань, заяв відповідача, суд кваліфікує неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову щодо визнання протиправною та скасування постанови №294034 від 12.07.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000,00 грн.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №294034 від 12.07.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000,00 грн., у задоволенні вимог про скасування іншої постанови відмовляє.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270, 00 грн. (а.с.13). Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача витрат зі сплати судового збору в розмірі 1135,00 грн. (пропорційно до задоволених вимог).

Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ДП ЛИДЕР витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу подані ордер №549992 від 26.08.2021 (а.с.28), договір про надання правової допомоги №02/04/20 від 28.04.2020 (а.с.29), додаткова угода №13 від 12.08.2021 до договору про надання правової допомоги №02/04/20 від 28.04.2020 (а.с.30), рахунок №04/08/2021 від 20.08.2021 (а.с.31) та платіжне доручення на сплату 3 500,00 грн. (а.с.32). Розмір гонорару є фіксованим.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення з цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно зазначеного вище Висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З цієї підстави суд не може брати до уваги ті послуги, опис яких не є конкретизованим або щодо яких відсутні чітко встановлені результати проведеної роботи.

Станом на час розгляду справи по суті позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, проте такі докази можуть бути подані у строк, встановлений ч.7 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» (; адреса: вул. Вільямса Академіка, 93, Одеська обл., Овідіопольский р-н, Таїровська селищна рада 65496) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (; вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вiд 12.07.2021 р. №294034 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 34000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дочірнього підприємства «ЛИДЕР» () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять)грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян