Справа № 200/12969/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 р. Справа№200/12969/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення №51 від 3 серпня 2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком згідно частини статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування відповідно до заяви №7050, поданої разом із додатками28 липня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно переглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком №7050 від 28 липня 2021 року та зарахувати до страхового стажу період роботи в Торгово розничное предприятие Радуга з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наявність у трудовій книжці запису, коректність якого відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, ставиться під сумнів відповідачем, не може бути наслідком виключення періодів роботи при зарахуванні страхового стажу. Позивач вказав, що жодних довідок про підтвердження стажу за спірний період надати не може, оскільки ліквідоване підприємство документи до архівного відділу не передавало. Вважає рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року, оскільки у трудовій книжці відсутня назва підприємства та запис не завірений підписом відповідальної особи, що є порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року. Відповідач вказав, що для зарахування спірного періоду заявнику необхідно подати уточнюючу довідку відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженою Постановою КМУ від 12 черпня 1993 року №637.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувати у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 12 лютого 2001 року Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області.

28 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням №51 від 3 серпня 2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

Так, згідно вказаного рішення, відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 11 місяців 11 днів. При цьому до страхового стажу не зараховано період роботи з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року, оскільки відсутня назва підприємства та запис не завірений підписом відповідальної особи.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , що видана на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що позивач у спірний період з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року працювала у Торгівельно-роздрібному підприємстві «Радуга» робочим (наказ №1 від 11 грудня 1992 року, наказ №1 від 11 квітня 1994 року відповідно).

Запис містить печатку підприємства, проте не містить підпису відповідальної особи за внесення відомостей у трудову книжку.

Відповідно до листа архівного відділу Краматорської міської ради від 11 червня 2021 року №23.07-05/317 документи з особового складу Торгово-розничного предприятия «Радуга» на зберігання до архівного відділу не надходили.

Згідно з листом Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади від 17 травня 2021 року №28/01.1-23/1258 підприємство роздрібної торгівлі «Радуга» зареєстровано рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради народних депутатів від 3 червня 1992 року №251, на дату звернення відомості про підприємство в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

Не погодившись з рішеннями відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Положеннями статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Станом на час оформлення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20 червня 1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункти 2.3 та 4.1 якої містять положення, подібні положенням пункту 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 162).

Відповідно до п. 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З аналізу вказаних норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зауважує, що запис про спірний період роботи у трудовій книжці позивача містить назву та печатку підприємства.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Також, відповідно до Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу в трудовій книжці.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів про особу трудовій книжці.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Крім того суд ураховує, що позивач позбавлений можливість надати уточнюючу довідку підприємства або архівну довідку, оскільки за інформацією наданою на вимогу суду Головним управлінням ДПС у Донецькій області, Комунальне підприємство роздрібної торгівлі «Радуга» (податковий номер 20315875) зареєстроване рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради народних депутатів від 3 червня 1992 року №251 припинило діяльність та 27 лютого 2007 року внесено судове рішення щодо припинення юридичної особи. Також, листом архівного відділу Краматорської міської ради від 11 червня 2021 року №23.07-05/317 підтверджується, що документи з особового складу Комунального підприємства роздрібної торгівлі «Радуга» на зберігання до архівного відділу не надходили.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

На підставі викладеного вище, суд вважає протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в сумі 908,00 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №51 від 3 серпня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б.3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) про призначення пенсії від 28 липня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи в Торгово роздрібному підприємстві «Радуга» з 11 грудня 1992 року по 11 квітня 1994 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь Держаного бюджету України судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв