Справа № 160/6491/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року Справа № 160/6491/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №8077-5738/С-01/8-0400/21 від 18.03.2021 у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 допомогу на поховання пенсіонера в розмірі двомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував на момент смерті ОСОБА_2 .
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що її чоловік ОСОБА_2 був суддею у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання. Після смерті чоловіка позивачка, яка здійснювала його поховання, звернулася до відповідача із заявою про виплату допомоги на поховання у розмірі двомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував померлий, на підставі статті 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте відповідач відмовив у виплаті такої допомоги, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 отримував не пенсію, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивачка вважає, що така відмова є протиправною та порушує її права.
Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
25.05.2021 року надійшов відзив на адміністративний позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову. Представник відповідача зазначив, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена виплата допомоги на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Водночас, померлий ОСОБА_2 отримував не пенсію, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке за своєю правовою природою є відмінним від пенсії..
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_2 був суддею у відставці та перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, отримуючи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що не заперечується відповідачем.
ОСОБА_2 помер, про що зроблено актовий запис №315 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 .
Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_1 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 ), яка є позивачкою у справі, здійснила поховання померлого чоловіка, що підтверджується наявними у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, а також копіями розрахункових документів про отримані послуги з поховання.
16 лютого 2021 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату їй допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 у розмірі двомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке він отримував на момент смерті.
Листом від 18 березня 2021 року № 8077-5738/С відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті такої допомоги, оскільки Законом України Про судоустрій і статус суддів виплата такої допомоги органами Пенсійного фонду України не предбачена.
Вважаючи відмову у виплаті допомоги на поховання протиправною, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058).
За змістом статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
У розумінні абзацу 23 статті 1 Закону №1058 пенсіонером є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
У свою чергою, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначено статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною третьою статті 9 Закону №1058 передбачено, що у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Так, за статтею 53 Закону №1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Таким чином, допомога на поховання за рахунок коштів Пенсійного фонду надається у разі смерті пенсіонера, який отримував пенсію за віком, по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону №1058.
У даному випадку, спірним є питання про наявність у позивачки права на отримання допомоги на поховання пенсіонера (її померлого чоловіка) в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Відтак, суду належить встановити чи мають пенсія за віком та щомісячне довічне грошове утримання судді однакову правову природу щодо отримання пенсійного забезпечення особою від держави.
Частиною першою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Згідно пункту 7 частини п`ятої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом.
У рішенні від 08 червня 2016 року у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.
У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Отже, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді та не є видом пенсії у розумінні норм національного законодавства.
Суд зазначає, що призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закони України «Про статус суддів» та «;Про судоустрій і статус суддів»; при цьому вказаними актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 667/1568/16 та від 15 січня 2020 року у справі № 592/7939/16-а.
За таких умов суд вважає, що відмова пенсійного органу у наданні позивачі допомоги на поховання її померлого чоловіка в розмірі двомісячного довічного грошового утримання, яке ОСОБА_2 отримував на момент смерті, є обґрунтованою та законною, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Наведений у позовній заяві правовий висновок Верховного Суду щодо необхідності тлумачення колізій у законодавстві на користь особи (постанова від 06 березня 2018 року у справі № 234/8701/1) застосуванню до спірних правовідносин не підлягає, оскільки релевантні до них норми Закону України Про судоустрій і статус суддів та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладені чітко, зрозуміло та множинного тлумачення не допускають.
Принагідно суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.
Рішенням Ради суддів України №62 від 16.09.2016 затверджений Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці (далі - Порядок №62).

Зокрема, пунктом 4 Розділу 111 Порядку №62 визначено, що витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого.

Згідно пункту 5 Розділу 111 Порядку №62 якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання може здійснюватися чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІV Порядку №62 для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі II цього Порядку.

Пунктом 7 Розділу ІV Порядку №62 визначено, що компенсація здійснюється в межах бюджетних асигнувань відповідного суду.

Судом встановлено, що померлий був суддею у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», отже компенсація витрат на його поховання має бути виплачена відповідно до Порядку №62.

Згідно частини першої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина третя вказаної статті передбачає, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 11) вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

У свою чергу, за змістом частини четвертої названої статті, функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Таким чином, виплата компенсації витрат на поховання померлого судді у відставці повинна здійснюватись безпоссередньо судом або відповідним Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

Судові витрати, які у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 Кодексу адміністартивного судочинства України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Врона