Справа № 300/2527/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2527/21 пров. № А/857/16455/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Носа С.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 300/2527/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Кафарський В.В.,

час ухвалення рішення 19.07.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981;

- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до трудової книжки:

1) у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті, де ОСОБА_1 у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 виконував роботу на посадах змінний майстер цеху №8 та старшим інженером технологом;

2) у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів, де ОСОБА_1 у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 виконував роботу на посаді головний інженер;

- зобов`язати відповідача призначити з 27.02.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, нарахувати і виплатити недоотримані позивачем суми пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач посилається на те, що відповідач при відмові у призначенні пенсії зарахував до його загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовлення меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, однак не врахував того, що ОСОБА_1 має право на пільгове обчислення стажу за час роботи в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі і відмовив у зарахуванні стажу у вищевказаних підприємствах як пільговий, а саме один з половиною рік за один рік роботи у таких районах. Позивач вказує, що на підтвердження свого пільгового стажу ним було подано до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області трудову книжку, у якій містяться відповідні записи, а також додатково було надано відповідачу Архівну довідку Муніципальної державної установи Архів Стартовальського муніципального району №17-438 від 13.10.2020 та Архівні довідки Національного Архіву Республіка Карелія №6755/1-20 від 29.10.2020, №6756/1-20 від 29.10.2020, №6837/1-20 від 28.10.2020. Крім того, позивач вказує на те, що за нормами законодавства, що діяло у час його навчання, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівнювались у правах до студентів вищого навчального закладу, а час навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу та, як наслідок, відповідно до положень частини 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, час навчання позивача на підготовчому відділенні підлягає зарахуванню до трудового стажу. З урахуванням викладеного, відмову відповідача у зарахуванні навчання на підготовчому відділенні до трудового стажу, а також відмову у зарахуванні пільгового стажу та, відповідно, у призначенні пенсії позивач вважає протиправною, що зумовило його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 300/2527/21 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування страхового стажу за період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.01.2021 про призначення йому пенсії за віком із врахуванням висновків суду, а саме із зарахуванням до стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 та зарахуванням до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що пільги щодо кратного обчислення стажу надаються при умові укладання строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на строк не менше трьох років. При цьому, документами, які подані позивачем для призначення пенсії, не підтверджено факт укладення строкових трудових договорів. Щодо позовних вимог про зарахування до загального трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту, відповідач зазначає, що час перебування на підготовчому факультеті при вищому навчальному закладі не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не зараховується до стажу роботи для призначення пенсії. Також відповідачем вказано, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії 04.01.2021, тобто через 10 місяців після досягнення пенсійного віку, а тому відсутні підстави для призначення пенсії з 27.02.2020.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 300/2527/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що факт навчання на підготовчому відділенні Львівського лісотехнічного інституту за денною формою навчання з 01.12.1980 по 01.09.1981 підтверджується архівною довідкою від 26.02.2021 за №24-31 (а.с. 15), а також записами трудової книжки (зв. ст. а.с. 9). При цьому, оскільки за нормами законодавства, чинними на момент навчання позивача, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні в правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, а тому цей стаж підлягає зарахуванню до стажу, що враховується при призначенні пенсії.

Крім того, періоди роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовлення меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 підтверджені записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , копія якої була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії та долучена до матеріалів адміністративної справи. Відповідач достовірність зазначених записів не заперечує.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.01.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 12). До заяви додав трудову книжку, у якій містяться відповідні записи (а.с. 9-11), а також додатково було надано відповідачу Архівну довідку Муніципальної державної установи Архів Стартовальського муніципального району №17-438 від 13.10.2020 та Архівні довідки Національного Архіву Республіка Карелія №6755/1-20 від 29.10.2020, №6756/1-20 від 29.10.2020, №6837/1-20 від 28.10.2020.

Відповідач рішенням від 12.01.2021 за №80 відмовив у призначенні пенсії (а.с. 20-21). Повідомлено, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 08 місяців, при цьому до страхового стажу не враховано період проходження підготовчих курсів у Львівському лісотехнічному інституті з 01.12.1980 по 31.08.1981.

Вважаючи таку відмову відповідача щодо не зарахування пільгового стажу, а також навчання на підготовчих курсах та, як наслідок, не призначення пенсії позивачу, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, в Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Пунктом д частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (абзац перший пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637).

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі Порядок № 590).

Згідно з підпунктом «і» частини першої пункту 109 Порядку № 590 крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і таке інше), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною другою пункту 109 Порядку № 590 передбачено, що при призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті «і», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба у складі Збройних сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті «к».

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року № 573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).

Статтею 45 Закону СРСР від 19 липня 1973 року N 4536-VIII «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

Відповідно до Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29 вересня 1969 року № 712 (із змінами і доповненнями), підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді до вступу до вищого навчального закладу.

Статтею 53 Закону України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту» (який діяв до 06 вересня 2014 року) встановлено, що особами, які навчаються у вищих навчальних закладах, є студенти (слухачі), курсанти, екстерни, асистенти-стажисти, інтерни, клінічні ординатори, здобувачі, аспіранти (ад`юнкти) та докторанти. Студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною (очною), вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Пунктом 1 частини першої статті 61 Закону України від 1 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» (який діє з 06 вересня 2014 року) визначено, що особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є здобувачі вищої освіти.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 61 Закону України від 1 липня 2014 року №1556-VII «Про вищу освіту» здобувачами вищої освіти є студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Згідно з пунктом 3.12.3.5 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02 червня 1993 року № 161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173 (яке діяло до 26 грудня 2014 року), студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм вбачається, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

З вищевикладеного слідує, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 45 Закону СРСР від 19 липня 1973 року № 4536-VIII «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту», статті 25 Закону України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту» (який діяв до 06 вересня 2014 року) та статті 28 Закону України від 1 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, не здача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Запис у трудовій книжці про зарахування слухачем підготовчого відділення, так само як і запис про період навчання на підготовчому відділенні не є підставою для зарахування цього періоду до страхового стажу.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правову позицію щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні при вищому навчальному закладі висловлено Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 456/2503/16-а (№ рішення в ЄДРСР 87758573).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

На думку апеляційного суду, системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підтвердження наявності трудового стажу в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі позивач надала відповідачу трудову книжку, згідно записів якої позивач працював, серед іншого, у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті та у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів (а.с. 9-11).

Відповідні записи у трудовій книжці позивача скріплені підписом вповноваженої особи роботодавця та відповідною печаткою, а також зазначено накази, згідно яких приймався на роботу та звільнявся у спірний період ОСОБА_1 .

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, при цьому, відповідач не оскаржує сам факт роботи позивача у спірний період у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів, тобто у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Окрім того, позивачем пенсійному органу разом із заявою про призначення пенсії надано інші докази про підтвердження страхового стажу, які також містяться в матеріалах справи, зокрема, Архівну довідку Муніципальної державної установи Архів Стартовальського муніципального району №17-438 від 13.10.2020 (а.с. 16) та Архівні довідки Національного Архіву Республіка Карелія №6755/1-20 від 29.10.2020 (а.с. 17), №6756/1-20 від 29.10.2020 (а.с. 18), №6837/1-20 від 28.10.2020 (а.с. 19).

Вказаний стаж роботи позивача підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, звільнення та записом про місцезнаходження підприємств, на яких він виконував роботи, архівною довідкою, необхідні для призначення пільгової пенсії.

Покликання відповідача про те, що обов`язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, не ґрунтується на законі, оскільки з огляду на приписи пункту 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006), згідно до якої пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.09.2019 (справа № 348/2208/16-а, провадження № К/9901/32412/18), постанові від 14.11.2019 у справі № 265/6105/16-а адміністративне провадження №К/9901/44953/18.

Відтак, з урахуванням викладеного вище, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування періоду роботи позивача з 07.08.1986 по 05.01.1988 у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті та у період з 06.01.1988 по 10.01.1990 у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів до пільгового розрахунку стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців для перерахунку та виплати пенсії.

Крім того, суд звертає також увагу, що згідно з частиною 2 статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

При цьому, відповідно до положень частини 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України №211 установлений з 12.03.2020 до 03.04.2020 на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19). В подальшому карантин неодноразово продовжувався, а за рішенням Уряду від 13.10.2020 дію карантину продовжено до 31.12.2020.

Разом із тим, 17.03.2020 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на запобіганні виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 за №530-IX (далі Закон №530-IX).

Відповідно до пункту 3 частини 2 Прикінцевих положень Закону №530-IX, з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Статтею 1 Закону України Про адміністративні послуги від 06.09.2012 за №5203-VI передбачено, що адміністративна послуга результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.

Отже, наведені положення Закону №530-IX застосовуються, в тому числі, при визначенні строків призначення пенсії, встановлених Законом №1058-ІV.

З 01.08.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 за №641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, відповідно до якої адаптивний карантин в Україні продовжений до 31.08.2020.

З огляду на наведене тримісячний строк за призначенням пенсії має обчислюватися з наступного дня після закінчення карантину, тобто з 01.08.2020.

Аналогічна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом в постанові від 09.06.2021 у справі №140/15751/20.

Таким чином, особам гарантовано можливість одержати пенсію, зокрема, за віком із дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку, якщо заяву було подано пізніше, але дотримано строки звернення з урахуванням періоду карантину.

Як наслідок, оскільки ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку (26.02.2020) під час дії встановленого карантину, то трьох місячний строк звернення із заявою про призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку розпочався 01.08.2020 та тривав до 01.11.2020.

При цьому, із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 звернувся 04.01.2021, тобто він пропустив тримісячний строк на звернення для призначення пенсії. Таким чином, у відповідача відсутні підстави для призначення пенсії з 27.02.2020.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 300/2527/21 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) щодо обчислення страхового стажу позивача за період роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у період з 07.08.1986 по 10.01.1990 без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) від 04.01.2021 про призначення йому пенсії за віком із врахуванням висновків суду, а саме із зарахуванням до загального трудового стажу роботу у Сартоваловському меблево-лижному комбінаті у період з 07.08.1986 по 05.01.1988 та у Петрозаводській фабриці по ремонту і виготовленню меблів у період з 06.01.1988 по 10.01.1990, тобто у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі із розрахунку: один рік роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 05.11.2021 року