Справа № 308/14799/21
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Шумило Н.Б.
за участю секретаря судового засідання Луцак В.Я.
перекладача - Авастхі Шубхам
представника позивача Кудренко В.О.
відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )

представника відповідача адвоката Пачути О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач 07 листопада 2021 року о 08:20 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності віпс «Оноківці» впс «Ужгород» в районі 262 прикордонного знаку, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні. В подальшому відповідно до вимог ст.263 КУпАП відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Позивач вказує, що своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП. Зазначає, що між Україною та Республікою Індія Угоду про реадмісію осіб не укладено. Просив врахувати, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, скориставшись своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України у нього відсутні, Україну використав як транзитну країну та будь які законні підстави перебувати на території України відсутні.
09.11.2021 року відповідачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було подано відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з огляду на наступне. Незаконний перетин кордону він не здійснив, доказів притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.204-1 КУпАП матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містить доказів того, що відносно відповідача існує процедура примусового видворення за межі території України, згідно відповідного судового рішення і що затримання відповідача є необхідним для забезпечення такого примусового видворення.
У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним та просив позов задовольнити. Вказав, що відповідач порушив законодавство України та був виявлений та затриманий при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Документи, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні та на даний час вчиняються дії щодо його ідентифікації.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в судовому засіданні через перекладача, щодо позову заперечив, просив його не затримувати. Зазначив, що в Україні перебуває з 20 жовтня 2021, проживає в м. Умань та там навчається в університеті, вивчає на курсах українську мову, має паспорт та чинну студентську візу, який залишив у квартирі, в якій проживав. Бажає залишитись в Україні та навчатися. Також вказав, що наміру перетинати кордон не мав, приїхав в м. Ужгород з другом о 04 год. і гуляли спочатку містом, а потім йшли біля річки, аж поки їх не затримали.
Представник відповідача - адвокат Пачута О.М. у судовому засіданні заперечила щодо позову, зазначила, що підтримує відзив поданий відповідачем. Крім того, доповнила, що відповідач не здійснив перетину кордону, матеріали справи не містять доказів притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.204-1 КУпАП, рішення про повернення відносно нього також не приймалося, відтак підстав для його затримання немає.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) о 08 год. 20 хв. 07 листопада 2021 року був затриманий на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме о 08 год. 20 хв. 07 листопада 2021 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 262 прикордонного знаку в 3 м. від загороджувального паркану, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску, в складі групи осіб (2 чоловік). Своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України». Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача при затриманні не було.
Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 07.11.2021 року та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 07.11.2021 року.
Позивач звернувся до Уманського державного педагогічного університету ім.Павла Тичини із запитом від 08.11.2021 року №21-1243, в якому просив підтвердити чи спростувати інформацію про те, чи являється відповідач студентом їхнього навчального закладу, просив надати копію наказів про зарахування (відрахування) у разі його навчання та пропонував вжити заходів щодо його відрахування з навчального закладу у зв`язку із порушенням законодавства України.
08 листопада 2021 року позивачем до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київській області було направлено запит за №21-1246, в якому просили надати інформацію про законність перебування відповідача на території України та в разі наявності посвідок на тимчасове проживання просили розглянути питання щодо їх скасування.
94 прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України листом від 08 листопада 2021 року за №21/1244 було проінформовано Посольство Індії в Україні про затримання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підстави затримання та місцезнаходження відповідача.
При цьому, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, відповіді на вказані запити на час розгляду справи не отримано.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (із змінами і доповненнями) якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.
Відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС України № 748/288781 від 29 лютого 2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.
Згідно з ч. ч.2, 3 ст.25 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.
Під час розгляду судової справи не було встановлено обставин, які б підтверджували, що існують передбачені ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстави для перебування іноземця на території України. Натомість відсутність документів щодо законного перебування іноземця на території України на момент затримання підтверджується наведеними вище письмовими доказами.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній за участю картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.
Частина 13 ст.289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
В судовому засіданні представником позивача було зазначено та з матеріалів справи вбачається, що на даний час повідомлено Посольство Індії в Україні про затримання відповідача, при цьому, на час розгляду справи ідентифікувати відповідача не було можливим. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ідентифікований «зі слів».
Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.
Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Згідно із ч. 4 тієї ж статті іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
На час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність законних підстав для перебування відповідача на території України, з матеріалів справи слідує, що відповідач був виявлений та затриманий на напрямку 262 прикордонного знаку в 3 м. від загороджувального паркану, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску, в складі групи осіб (2 чоловік), та згідно положень ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути примусово повернутий або видворений.
Між Україною та Республікою Індія угоди про реадмісію не укладено.
Можливість звернення позивача з позовом про затримання іноземця з метою його ідентифікації та (або) забезпечення видворення не обов`язково пов`язується з наявністю такого факту, як попереднє звернення до суду з позовом про примусове видворення, так як прийняттю рішення про примусове видворення іноземця передує процедура його ідентифікації з метою встановлення обставин щодо країни його походження з метою його видворення до обумовленої країни.
Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.
Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач, відноситься до осіб, яким надано статус біженця і є особою, яка потребує додаткового захисту, останній не підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Щодо посилань сторони відповідача щодо наявності у відповідача паспорта та чинної візи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, такі не підтверджені жодними належними та допуситими доказами, суду не документів, які посвідчують особу відповідача та документів які надають йому право для перебування на території України, а як наслідок позивач та суд позбавлений можливості ідентифікувати відповідача, визначити країну його громадянської приналежності та встановити обставин з приводу існування у відповідача передбачених ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстав для його перебування на території України.
Таким чином, враховуючи що відповідач був затриманий без документів, що посвідчують особу, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску, в складі групи осіб, на час розгляду справи у відповідача відсутні документи, які посвідчують особу, дають право на перебування на території України, відповідача ідентифіковано зі слів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.
Згідно ч.ч. 11, 13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, задовольнити.
Затримати громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.11.2021 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Н.Б. Шумило