Справа № 328/2303/21
Суддя: Гавілей М. М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

328/2303/21
03.11.2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гавілей М.М., за участю секретаря судового засідання Королькової К., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капрала поліції Іщенко Валентина Федоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капрала поліції Іщенко Валентина Федоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №850384 від 20.07.2021 року, складену поліцейським взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капралом поліції Іщенко Валентином Федоровичем.

Позивач під час розгляду справи позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. В судовому засіданні зазначив, що не порушував ПДР, працівники поліції незаконно його зупинили, утримували його та його родину при температурі повітря 38 градусів більше години у пошуках будь-якого порушення ПДР та було накладено незаконне адміністративне стягнення. Просить закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП, так як не порушував ПДР.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомлено. Представником відповідача надано відзив на позов, в якому просив в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. 20.07.2021 року близько 17 години 15 хвилин у Херсонській обл., м. Генічеськ, вул.Центральна, інспектори поліції під час патрулювання виявили автомобіль Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, у котрого не працював лівий задній габаритний ліхтар причепу, що є порушенням Правил дорожнього руху України. Далі при перевірці документів було виявлено, що водій перевозив дитину, зріст якої менше 145 см, у транспортному засобі без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п.21.11 б) ПДР.

Зупинивши правопорушника, поліцейські підійшли до водія даного транспортного засобу, належним чином представились та попросили його пред`явити відповідні документи на транспортний засіб як того вимагає ст.16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим, що позивачем було порушено п.2.9 «в» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.6 ст.121 КУпАП. Водієм даного автомобіля виявився позивач. Інспекторами поліції було роз`яснено позивачу права та зміст статей законодавства. Клопотань щодо перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення та необхідності залучення адвоката від позивача не надходило. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови.

На відео файлах b3bc6fld-f4f4-422d-ald5-e94efa3f70dd. File0027, File0030 зафіксовано факт правопорушення, руху ТЗ, спілкування відповідача з позивачем.

За змістом ст.222 КУпАП розгляд справи за ч.1 ч.2 ч.3 ст.121 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Ч.4 ст.258 вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно з ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

П.2.3 Рішення Конституційного суду від 26.05.2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч.2 ст.258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч.1 ст.258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції національної поліції наведений в ч.1 ст.222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Аналізуючи вищенаведене розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Спірна постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою. Під час винесення постанови позивач був ознайомлений зі своїми правами, фактом наявності правопорушення, за що згідно ч.10 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №850384 від 20.07.2021 року, складену поліцейським взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капралом поліції Іщенко В.Ф. відносно позивача ОСОБА_1 , накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 20.07.2021 о 17 год. 15 хв. за адресою: Херсонська обл., Генічеський р-н, м.Генічеськ, вул.Центральна, 200, керував транспортним засобом Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючім лівим габаритом, при перевірці документів було виявлено, перевозив дитину зростом до 145 см у ТЗ без використання утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременя безпеки, та перевозив дітей на розібраних місцях, чим порушив п.21.11 б), чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною ч.10 статті 121 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідач не надав суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що згідно зі ст.251 КУпАП доказами вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути підтверджена будь-якими фактичними даними, речовими або іншими доказами, що стосуються предмету доказування, а не лише рішенням суб`єкта владних повноважень, яке оскаржується до суду.

Суд звертає увагу на те, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, однак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, до суду надано не надано належних доказів правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З досліджених відеозаписів на DVD -R диску , який долучено відповідачем, вбачаються лише обставини складання інспектором поліції постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 10 ст. 121 КУпАП. Сам факт правопорушення даним відеозаписом не зафіксовано. Інспектором при розгляді справи не було встановлено ріст дітей, наявність чи відсутність в транспортному засобі утримуючих систем для перевезення дітей.

Частиною 10 статті 121 КУпАП передбачено: порушення правил перевезення дітей - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.21.11 б) ПДР України, забороняється перевозити: дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу.

Згідно з п.21.16 ПДР України діти повинні перебувати у дитячих утримуючих системах у пристебнутому положенні.

Як встановлено судом, об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем п.21.11б) ПДР України відповідачем зібрано не було.

Таким чином, порушення позивачем п.21.11.б) ПДР України не доведено.

Сама ж по собі наявність такої постанови та відео з місця події не підтверджує факт порушення позивачем п.21.11.б) ПДР України, та як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ч. 10 ст.121 КУпАП.

Крім того, вказуючи про порушення позивачем ПДР при керуванні транспортним засобом з несправним лівим габаритом, інспектор поліції в постанові не конкретизує, яке саме положення ПДР порушив водій, та дане порушення не охоплюється диспозицією ч. 10 ст.121 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується також і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №850384 від 20.07.2021 року прийнята з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Однак, як визначено статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 10 статті 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.10 ст.121 КУпАП, працівники поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Національної поліції. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.10 ст.121 КУпАП.

На підстав викладено, позовні вимоги до поліцейського взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капрала поліції Іщенко Валентина Федоровича задоволенню не підлягають, оскільки посадова особа не є належним відповідачем у справі. Позовні вимоги до відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції є обґрунтованими, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, сплачений ним судовий збір у розмірі 454,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, відповідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України.

Відділ патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь ДПП є підрозділом Департаменту патрульної поліції, який здійснює контроль за діяльністю підрозділів, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення. Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 454,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.288, 293 КУпАП, ст.ст.8, 9, 77, 90, 205, 241-246, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капрала поліції Іщенко Валентина Федоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №850384 від 20.07.2021 року, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП.

У частині позовних вимог до поліцейського взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капрала поліції Іщенко Валентина Федоровича - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

відділ патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополь Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: 73034, місто Херсон, проспект А.Сенявіна, 128.

поліцейський взводу ВПП в АР Крим та м. Севастополь капрал поліції Іщенко Валентин Федорович, місце знаходження: 73034, місто Херсон, проспект А.Сенявіна, 128.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

На підставі ч.2 ст.271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя: