Справа № 420/16037/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Одеса

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська область, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 84) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 02 вересня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська область, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 84), в якій позивач просив визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо неприйняття передбаченого ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України рішення за заявою від 27.05.2021 року № В-620 з приводу розгляду заяви в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 27.05.2021 року № В-620 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та прийняти рішення, передбачене ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Також у позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою від 07 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін в адміністративній справі за позовною заявою.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території с. Зоря, Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Однак, листом Саратської селищної ради від 29.06.2021 року було повідомлено позивача про те, що згідно з рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» надання таких дозволів призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення. У зв`язку з чим звернення позивача буде розглянуто постійною комісією Саратської селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності після проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення та про результати розгляду заяви буде повідомлено додатково.

Так, позивач зазначив, що підставою відмови на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем у листі зазначено рішення № 258-VIII. Вказаний факт свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, яким суттєво порушені передбачені Конституцією України права позивача. Адже, рішення не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України, а саме, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, позивач зазначив, що вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України та розширенню не підлягає.

Тому позивач вважає, що розгляд заяви позивача відбувся з суттєвим порушенням чинного законодавства.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вхід. №54311/21 від 05.10.2021 року), в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши що 27.05.2021 року позивач не звертався до Саратської селищної ради із заявою про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території с.Зоря, але з зазначеною заявою позивач звертався раніше 23.04.2021 року, реєстраційний вхідний номер № В-426.

Також відповідач зазначив, що 12.05.2021 року відповідачем на заяву позивача від 23.04.2021 було надано відповідь, що на засіданні сесії Саратської селищної ради, яка відбулась 23.04.2021 року було прийнято рішення «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», а вже 27.05.21 року позивач звернувся із заявою, в якій просив повідомити його про результати розгляду заяви поданою ним 22.04.2021 року, на яку Саратською селищною радою було надано відповідь та проінформовано про рішення сесії та про те, що заяву позивача буде розглянуто постійною комісією Саратської селищної ради з питань земельних відносин та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності після проведення аудиту з використанням земель сільськогосподарського призначення.

Тому на думку відповідача, Саратська селищна рада не відмовляла позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, адже не розглядала заяву позивача по суті.

Також відповідач звернув увагу, що на графічному матеріалі, доданому позивачем до його заяви про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначений кадастровий номер земельної ділянки (масиву), а також тип власності земельної ділянки (масиву) приватна, площа 4.2177 га у межах якого позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, що свідчить про те, що вказані земельні ділянки не перебувають у комунальній власності та до комунальної власності не передані.

Позивачем відповідь на відзив надано не було.

На перше судове засідання з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився.

У зв`язку з залученням до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та виникненням права позивача на підготовку відповіді на відзив, а також у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення позивача судове засідання було відкладено на іншу дату.

На відкрите судове засідання призначене на 02.11.2021 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчать розписки.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з запровадженням «червоного» рівня епідемічної небезпеки в Одеській області.

Ухвалою від 02.11.2021, що занесено до протоколу судового засідання представнику відповідача було відмовлено у клопотанні про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність необхідності заслуховування усних особистих пояснень сторін, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 02 листопада 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Матеріалами справи підтверджено, що 22 квітня 2021 року (вхід. № В-426 від 23.04.2021 року) позивач звернувся особисто до Голови Саратської селищної ради з заявою про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, в межах с. Зоря, Білгород-Дністровського району Одеської області та надання дозволу на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки та до заяви додатково надав графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та документи, що посвідчують особу заявника (а.с.31-32).

Листом Саратської селищної ради від 12.05.2021 № 828-02-14 року на заяву вхід. № В-426 від 23.04.2021 року проінформовано позивача, що на сесії Саратської селищної ради, яка відбулась 23.04.2021 року прийнято рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства», згідно з яким надання таких дозволів призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення (а.с. 33).

Надалі, позивачем було надано заяву до Саратської селищної ради (вхід. № В-621 від 27.05.2021 року) про надання інформації щодо прийнятого рішення за заявою від 22.04.2021 року про безоплатну передачу у власність земельної ділянки, з обґрунтуванням на підставі яких документів було задоволено чи прийнято рішення про відмову (а.с.34).

Листом від 29.06.2021 року № 1455-02-14 позивача проінформовано щодо результатів розгляду звернення від 23.04.2021 року, а саме: зазначено про прийняте рішення № 258-VIII, а також, що звернення буде розглянуто постійною комісією Саратської селищної ради з питань земельних ресурсів та охорони довкілля, комунального господарства, будівництва та підприємницької діяльності після проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення (а.с.16).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не розгляду клопотання, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 123 зазначеного Кодексу, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм права доводить, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглядаються уповноваженим органом у місячний строк (ст. 118 Земельного кодексу України) та за результатами розгляду приймається рішення або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про надання мотивованої відмови у його наданні.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (надалі- №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з частини п`ятої статті 46 Закону № 280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином, аналіз наведених норм доводить, що відповідач як орган місцевого самоврядування має розглядати клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки виключно на пленарних засіданнях ради.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Саратської селищної ради з окремою заявою про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Проте листом від 12.05.2021 року № 828-02-14 Саратською селищною радою надано відповідь на заяву про надання безоплатно у власність 2,00 га землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що на сесії Саратської селищної ради 23.04.2021 було прийнято рішення № 258-VIII «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» згідно з яким, надання дозволів призупинено на період проведення аудиту з використання земель сільськогосподарського призначення.

Таким чином, з матеріалів справи суд встановив, що Саратською селищною радою не було розглянуто клопотання позивача на пленарному засіданні ради, що є порушенням п. 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо неприйняття передбаченого ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України рішення за заявою від 27.05.2021 року № В-620 з приводу розгляду заяви в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області є правомірними, а тому належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо розгляду заяви від 22.04.2021 року (зареєстрована за № В-426 від 23.04.2021 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, оскільки матеріалами справи підтверджено, що подана позивачем заява 22 квітня 2021 року зареєстрована за № В-426 від 23.04.2021 року.

Посилання відповідача на те, що перешкодою у розгляді заяви було прийняте селищною радою рішення «Про призупинення надання дозволів на розробку проектів землеустрою для ведення особистого селянського господарства» відхиляються судом, оскільки, це не звільняло відповідача від виконання обов`язку щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, спосіб та строки, встановлені ст. 118 Земельного кодексу України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на те, що обставинами у справі встановлено, що відповідач не розглянув заяву позивача на пленарному засіданні ради, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 27.05.2021 року № В-620 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та прийняти рішення, передбачене ч. 7 ст. 118 ЗК України є правомірними та належать задоволенню шляхом зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути заяву від 22.04.2021 року (зареєстрована за № В-426 від 23.04.2021 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та прийняти відповідне рішення.

Судом обрано саме такий спосіб захисту прав позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що заява позивача взагалі не була розглянута у порядок та спосіб визначений законом та не прийнято відповідне рішення (про відмову чи надання дозволу на розробку проекту землеустрою).

Посилання відповідача на те, що на графічному матеріалі, доданому позивачем до його заяви про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначений кадастровий номер земельної ділянки (масиву), а також тип власності земельної ділянки (масиву) приватна, площа 4.2177 га у межах якого позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, що свідчить про те, що вказані земельні ділянки не перебувають у комунальній власності та до комунальної власності не передані, не беруться судом до розгляду, та не надається оцінка, оскільки судом встановлено, що відповідачем не було розглянуто заяву позивача по суті порушеного в ній питання.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, не довів правомірності своєї бездіяльності, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Також в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з Державного бюджету України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 908 грн. належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., суд зазначає таке.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Куйтуклу В.Д. укладено угоду про надання правової допомоги №378 та до суду надано витяг з угоди (а.с.19).

Відповідно до п. 2 цієї угоди, характер доручення, та де його треба виконати є участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді.

На підтвердження факту оплати надано квитанцію № 378 від 02.09.2021 року про сплату 5000,00 грн адвокату Куйтуклу В.Д.

Однак суд звертає увагу, що розрахунку наданих послуг та детального опису наданих послуг позивачем надано не було.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомоги, зазначивши, що надані документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу неспівмірні зі складністю справи та об`ємом виконаних робіт.

Також відповідач зазначив, що до адміністративного позову не надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акти приймання-передачі наданих послуг за угодою про надання правової допомоги по даній адміністративній справі.

Оцінюючи надані сторонами докази та доводи з питання відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Так, суд встановив, що позивачем підтверджено здійснення оплати за надану правничу допомогу наданою квитанцією про оплату № 378 в сумі 5000 грн.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.04.2020 року по справі № 727/4597/19, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до п. 2 угоди, характер доручення, та де його треба виконати є участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суді.

Однак, суд зазначає, що представник позивача не приймав участі у судових засіданнях Одеського окружного адміністративного суду, а іншого документу (детального опису (розрахунку) наданих послуг) та пояснень, які послуги були виконані на суму 5000 грн., до суду не надано.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що наданими до суду документами позивачем не доведено обґрунтованість витрачених коштів за дорученням, яке передбачено угодою про надання правової допомоги, а тому у зазначеній заяві слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська область, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 84) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська область, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 84) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 22.04.2021 року (№В-426 від 23.04.2021 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Зобов`язати Саратську селищну раду Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська область, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 84) на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 22.04.2021 (№В-426 від 23.04.2021 року) року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та прийняти відповідне рішення.

Стягнути зв рахунок бюджетних асигнувань Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (, місцезнаходження: 68200, Одеська область, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 84) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

В задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5000 грн., - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України

Суддя Л.Р. Юхтенко