Справа № 333/3822/21
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3822/21
Провадження № 2-а/333/103/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Рижова М.Г., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Верещагіна Сергія Валерійовича (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2021 року ОСОБА_2 , діючи на підставі договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 року та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Верещагіна С.В. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на таке.

26.05.2021 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAH N4263366 від 26.05.2021 року за такі порушення: було відсутнє додаткове дзеркало заднього огляду для інструктора, чим порушив п. 24.8 ПДР, при спілкуванні не надав ознайомитися з посвідченням водія, чим порушив п. 2.4.а, 2.1.а ПДР, а також порушив п. 24.9 ПДР (заборона навчання водіння т/з у житловій зоні), ч.2 ст.122 КУпАП.

Зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення та грубим порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції Верещагіним С.В.

Відомості щодо суті адміністративного правопорушення, викладені у постанові, винесеної ОСОБА_3 , на думку ОСОБА_2 , не відповідають дійсності.

Так, згідно з п. 24.8 ПДР транспортні засоби, на яких проводиться навчання, повинні мати: «...дзеркало або дзеркала заднього виду для спеціалістів з підготовки водіїв». Автомобіль «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_2 , на якому ОСОБА_1 здійснював навчання учбової їзди, обладнано панорамним дзеркалом та дзеркалами заднього виду.

Порушень, передбачених п.п. 2.4.а, 2.1.а, також не було. ОСОБА_1 , після зупинки автомобіля «AUDI 80», д.р.з. НОМЕР_3 , працівниками поліції, надав їм всі належні документи, в тому числі: посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, чинний страховий поліс. Це підтверджується, по-перше: поясненнями свідка події ОСОБА_4 , який перебував в автомобілі в якості учня під час зупинки транспортного засобу, по-друге: працівники поліції в постанові EAH № 4263326 вiд 26.05.2021 року не змогли б вказати всі данні на ОСОБА_1 без надання ним належних документів.

Згідно 24.9 ПДР: «Забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні...». Порушення цього пункту є вигаданим та не відповідає дійсності, у зв`язку з тим, що на ділянці дороги, де було зупинено автомобіль ОСОБА_1 , такий знак взагалі відсутній, та про що надав свідчення ОСОБА_5 .

Автомобіль «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , на якому ОСОБА_1 здійснював навчання учбової їзди, зупинено працівниками поліції: 26.05.2021 року об 11 годинi 12 хвилин у АДРЕСА_2 , про що вказано інспектором Верещагіним С.В. у постанові ЕАН № 4263366 від 26.05.2021 року.

Дата розгляду справи: 26.05.2021 року, 14:30 год. Місцем розгляду справи в цій постанові вказано: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 90. Саме ці данні не є дійсними, тому, що цю постанову було складено не за вказаною адресою, а в міській лікарні № 5, де перебував ОСОБА_1 , після застосування до нього фізичного насильства працівниками поліції, що підтверджується висновком лікаря ОСОБА_6 та висновком № 885/с лікаря-спеціаліста ОСОБА_7 .

Оскаржувана постанова не містить жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Її винесено з метою виправдання неправомірного застосування засобів фізичного впливу працівниками поліції відносно ОСОБА_1 . Ці неправомірні дії працівників поліції було зафіксовано відеозйомкою перехожими, які стали очевидцями події.

Крім того, оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порядку, передбаченому КУпАП (ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП) - не розглядалася. Відповідач обмежився лише наданням копії постанови про накладення адміністративного стягнення, будь-яких заперечень ОСОБА_1 до уваги не прийнято.

За таких обставин ОСОБА_2 просить суд скасувати постанову серії EAH N4263366 від 26.05.2021 року відносно ОСОБА_1 , винесену інспектором роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Верещагіним С.В. та стягнути відповідні судові витрати.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29 липня 2021 року на адресу суду поштою надійшов відзив від інспектора роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Верещагіна С.В., в якому останній зазначив таке.

Під час несення служби у м. Запорожжі, 26.05.2021 році на маршруті патрулювання виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: на транспортному засобі «AUDІ» д.н.з НОМЕР_2 не працював заднiй стоп, а також було відсутнє додаткове дзеркало заднього огляду для інструктора, чим порушено ПДР України.

Оскільки правопорушення мало місце, він зупинив автомобіль під керуванням позивача. Після цього, представившись згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги ПДР України.

Оскільки згiдно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» були підстави для перевірки документів особи, він вимагав від ОСОБА_1 пред`явити йому документи. Проте, позивач не пред`явив документи зазначені в пункті 2.1 (а, б, г) ПДР України, внаслідок чого було прийнято рішення про здійснення адміністративного затримання відповідно до вимог КУпАП.

Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Також, 29 липня 2021 року на адресу суду поштою надійшов відзив і від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Назаренка М.М., в якому останній посилається на аналогічні події та норми законодавства, що і у відзиві ОСОБА_3 та просить суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що у суду відсутні відомості про дату отримання відповідачами копії позову та додатків до нього, вважаю за можливе прийняти до розгляду відзиви відповідачів.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.08.2021 року, позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково пояснив, що він працює інструктором по водінню транспортних засобів. Його автомобіль - «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , повністю по своїм технічним характеристикам відповідає спеціалізованому автомобілю, на якому можливо здійснювати учбову їзду, про що свідчать документи, додані у судовому засіданні.

26.05.2021 року він як інструктор-водій здійснював учбову їзду з ОСОБА_4 . Їхали вони на автомобілі «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , по вул. Перемоги у м. Запоріжжі з боку управління патрульної поліції Запорізької області у бік 5-ої міської лікарні. При розвороті, біля автозаправки «WOG», його автомобіль червоними маячками зупинив службовий автомобіль патрульної поліції. Після цього, до його автомобіля підійшли два працівника поліції, один з них відповідач ОСОБА_3 та попрохав надати документи, що він і зробив. Він працівникам поліції надав посвідчення водія, технічний паспорт автомобіля, страховий поліс, атестат водія на учня. На його питання про причини зупинки, працівники поліції зазначили, що в автомобіля не працював правий задній «стоп». Після того, як працівники поліції подивилися надані ним документи, вони їх повернули.

У подальшому, поліцейські відійшли від його автомобіля та він збирався вже їхати, як працівники патрульної поліції знову підійшли та попрохали документи. На цей він вказав, що документи надавалися і в чому причини повторної перевірки. Працівники поліції не зазначали про повторну причину перевірки документів, а лише вимагали їх надати. Через декілька хвилин після таких розмов, поліцейські його насильно витягли з салону автомобіля, завалили на асфальт, наділи кайданки та зазначили, що його затримано і везуть до Вознесенівського відділу поліції.

Під час таких дій йому розбили голову, та по дорозі до відділу поліції йому стало зле. У подальшому, викликали карету «швидкої» допомоги, яка доставила його у 5-ту міську лікарню, надали медичну допомогу. У нього взяли аналізи крові на алкоголь, а працівники поліції у приміщенні лікарні склали на нього постанову, про порушення ПДР, яких не було: відсутнє додаткове дзеркало заднього огляду для інструктора; не надання інспектору поліції документів; заборона навчання водіння транспортними засобами у житловій зоні. Враховуючи, що він знаходився під діями ліків, процес притягнення його до адміністративної відповідальності не зміг сприйняти належним чином. У подальшому, він пройшов судову-медичну експертизу, яка виявила на його тілі чисельні тілесну ушкодження від такого затримання працівниками поліції.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2021 року, відповідач ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та пояснив, що 26.05.2021 року він разом із іншим працівником УПП в Запорізькій області ОСОБА_8 на службовому автомобілі здійснювали патрулювання. По вул. Перемоги у м. Запоріжжі, під час розвороту напроти автозаправки «WOG», вони замітили спеціалізований автомобіль для навчальної їзди «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , у якого не горів задній «стоп-сигнал». Зупинивши вказаний автомобіль, вони підійшли, представилися, повідомили причину зупинки транспортного засобу та попрохали пред`явити інструктору документи. Позивач тримав у своїй руці документи, що вони вимагали, але надати категорично відмовлявся.

Враховуючи, що було встановлено декілька порушень з боку водія-інструктора, а саме: відсутнє в автомобілі додаткове дзеркало заднього огляду для інструктора; заборона навчання водіння транспортними засобами у житловій зоні, вони мали скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Так як позивач не надавав документи, вони вирішили затримати останнього та доставити його до Вознесенівського відділу поліції. Враховуючи, що позивач здійснював опір, на нього були надіти кайданки та застосована фізична сила.

У подальшому, позивачу стало зле, тому останньому було викликано карету «швидкої» допомоги, яка доставила ОСОБА_1 до 5-ої міської лікарні. Позивачу було викликано захисника через центр вторинної допомоги і після цього складено постанову про скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. У тому місці, де вони зупиняли автомобіль ОСОБА_1 дійсно не було встановлено знаку «житлова зона», передбаченого п.1.31 ПДР України. Пояснити, чому не повністю був проведений відеозапис спілкування працівників поліції з позивачем не зміг, але зазначив, що мабуть в одній із боді-камер розрядилися акумуляторні батареї.

Допитаний свідком ОСОБА_4 пояснив, що у травні 20211 року він навчався управляти транспортним засобом і його інструктором по практичній їзді був ОСОБА_1

26.05.2021 року він, переобуваючи за кермом спеціалізованого навчального автомобіля «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , разом із позивачем, приблизно об 11-00 год., їхали по вул. Перемоги у м. Запоріжжі з боку управління патрульної поліції Запорізької області у бік 5-ої міської лікарні. При розвороті, біля автозаправки «WOG», автомобіль, за кермом якого він перебував, червоними маячками зупинив службовий автомобіль патрульної поліції.

Після цього, до автомобіля підійшли два працівника поліції, які попрохали надати документи. ОСОБА_1 виконав вимогу поліцейських та надав документи на автомобіль та його документи, що він є учнем. Перевіривши документи, працівники поліції їх повернули позивачу та відійшли. Потім, поліцейські знову підійшли до автомобіля та почали вимагати повторно пред`явити документи. ОСОБА_1 тримав документи в руках та прохав пояснити, чому він повинен повторно їх надавати.

Суперечка між позивачем та поліцейськими тривала декілька хвилин, після чого позивача працівники поліції буквально витягнули з автомобіля, поклали на асфальт, та наділи на останнього кайданки. У подальшому, ОСОБА_1 посадили до службового автомобіля і кудись відвезли, а він залишився стояти на місці зупинки автомобіля.

Автомобіль, на якому він навчався, мав додаткові дзеркала для інструктора-водія. Роботу фар та «стоп-сигналів» він разом із ОСОБА_1 перевіряли під час початку учбової їзди.

У судове засідання, яке відбулося 11.10.2021 року, учасники провадження не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Рижов М.Г. надав заяву, в якій просив суд розглянути справи без участі позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнути з відповідача суму судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши позивача та відповідача ОСОБА_3 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 26.05.2021 року інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Верещагіним С.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAH N4263366 від 26.05.2021 року.

Відповідно до вказаної постанови: «26.05.2021 року о 11 год. 12 хв., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 90, інструктор надавав навчальну їзду на т/з в якого не працював задній стоп, а також було відсутнє додаткове дзеркало заднього огляду для інструктора, чим порушив п. 24.8 ПДР, при спілкуванні не надав ознайомитися з посвідченням водія, чим порушив п. 2.4.а, 2.1.а ПДР, а також порушив п. 24.9 ПДР (заборона навчання водіння т/з у житловій зоні), ч.2 ст.122 КУпАП».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 26.05.2021 року, а позивач звернувся до суду 04 червня 2021 року, то встановлений ч.2 ст.286 КАС України десятиденний строк з дня її прийняття для звернення до суду із позовною заявою ним не порушено.

Відповідно до вимог ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача у даному випадку - постанова про адміністративне стягнення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справи за ч.2 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З наведеного вбачається, що диспозиція, сформульована в ч.2 ст.122 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у вказаній постанові про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на відповідний пункт ПДР, що передбачає вимоги до технічного стану транспортного засобу.

У постанові про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП вказано про порушення останнім: п.24.8, п.2.4.а, п.2.1.а, п.24.9 ПДР України.

Пунктом 24.8 Правил дорожнього руху передбачено, що транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Позивач та свідок ОСОБА_4 пояснили суду, що автомобіль, на якому здійснювалася навчальна їзда це спеціалізований навчальний автомобіль «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , який має додаткове обладнання у виді додаткових педалей та додаткового дзеркала заднього виду для інструктора.

Відповідно до висновку науко-технічної експертизи від 20.10.2020 року, додатків щодо огляду транспортного засобу, здійснених сервісним центром МВС України, сертифікатом відповідності, автомобіль «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , переобладнаний у спеціалізований автомобіль на навчальної їзди. Також, позивачем суду надані фотознімки салону вказано автомобіля, з яких вбачається наявність додаткового дзеркала заднього виду для інструктора. Доказів, які б вказували на його відсутність, крім зазначення такого порушення у постанові про адміністративне правопорушення, відповідачами до суду не надано, хоча у них була така можливість, у т.ч. зафіксувати це на боді-камеру, яку використовували під час притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Пояснення відповідача щодо відсутності дзеркала заднього виду для інструктора суд не приймає до уваги, так як вони спростовуються показаннями позивача і свідка, а також іншими доказами у справі.

Пунктом 2.4.а Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У п.2.1.а Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивач та свідок ОСОБА_4 пояснили суду, що ОСОБА_1 після того як працівники поліції попрохали надати для перевірки документи, виконав таку вимогу і надав такі документи: посвідчення водія, технічний паспорт автомобіля, страховий поліс, атестат водія на учня.

З відеозапису (файл DSJX300123_AP0123 час: 11 год 29 хв.), наданого відповідачем, вбачається, що позивач зазначає про надання вже документів працівникам поліції.

Крім того, суд звертає увагу, що працівники поліції зупинили автомобіль «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , об 11 год. 12 хв., а фактично відеозапис здійснюється на боді-камеру об 11 год. 22 хв., тобто 10 хвилин спілкування між працівниками поліції та позивачем не зафіксовано на боді-камери працівників поліції.

Пояснення відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 посвідчення водія суд не приймає до уваги, так як вони спростовуються показаннями позивача і свідка, а також іншими доказами у справі.

Пунктом 24.9 Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні, на дорогах для автомобілів та на автомагістралях. Відповідач у своїх пояснення у судовому засіданні визнав, що на дорозі, де був зупинений автомобіль «AUDI 80», д.р.н. НОМЕР_4 , об 11 год. 12 хв відсутній відповідний знак «житлова зона», тому вважаю, що факт відсутності цього порушення інспектор ОСОБА_3 визнав під час судового розгляду.

За наведених обставин, оскаржувана постанова, на думку суду, прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно до ч.1 ст.9, ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. ст. 251, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог п.п. 2.1.а, 2.4.а, 24.8, 24.9 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови, через що вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат та витрат на правову допомогу, то суд виходить із такого.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 суд задовольняє у повному обсязі, з відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 454 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Розглянувши вказану вимогу ОСОБА_1 , суд дійшов до такого.

Згідно з положеннями ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як доказ понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, позивачем долучено до матеріалів справи: договори про надання правової допомоги від 01.06.2021 року, укладені між ОСОБА_1 та адвокатами Кравченком Олегом Павловичем та Рижовим Михайлом Григоровичем; розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи від 11.10.2021 року; акт приймання передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 року №б/н; квитанцію від 04.06.2021 року на суму 3 000 грн., квитанцію від 11.10.2021 року на суму 1 000 грн.

Розглянувши зазначені вище документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, зроблений за результатами розгляду справи № 178/1522/18, який відповідно до статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг робіт, виконаних адвокатами (ознайомлення з матеріалами справи, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях), за відсутності обґрунтованої заяви відповідачів про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 132, 134, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Верещагіна Сергія Валерійовича (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії EAH N4263366 від 26.05.2021 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Верещагіним Сергієм Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення суду складено 11 жовтня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод