Справа № 215/5438/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року Справа № 215/5438/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» Косяк Наталії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.09.2021 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 27.07.2021 р. вх.189 у сфері управління, яка виявилася у відмові звернутися до Криворізької міської ради з проханням вирішувати питання місцевого значення в межах ст. ст. 140. 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України;
- визнати протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 27.07.2021 р. вх.189 у сфері управління, яка виявилася у відмові надати повідомлення про повноваження осіб, які розглядали заяву і надати належно завірені дві копії заяви з реєстраційними номерами;
- визнати протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 27.07.2021 р. вх. 189 у сфері управління, яка виявилася у відмові для мого огляду надати довідку, де вказані дані про щеплення від COVID19 лікаря, який проведе огляд та встановити наявність у нього такої компетенції (повноважень).
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач допустив бездіяльність, яка виявилась у неналежному застосуванні управлінської функції у розумінні п.п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у невизначенності способу захисту інтересів ОСОБА_1 , правової позиції ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст.ст. 6, 10, п. "а", "б" ст. 10, ст.ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"; у непідкоренні ч. 1, 3 ст. 49 Конституції України відповідно до розгляду заяви від 27.07.2021 року вх.№189.
Також за поясненнями позивача, відповідач відмовився здійснювати свої виконавчі функції та не прийняв рішення щодо розгляду її заяви. При цьому, як зазначив позивач, нормативно-правовий акт, індивідуальний акт за змістом п. 18, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, є актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, а відповідач не визнає зміст та спрямованість діяльності держави, не вживає заходи для забезпечення гарантій визначених ст. 3, ч. 2 ст. 28, ст. ст. 34, 49 Конституції України, не стоїть на захисті прав і основних свобод людини, не вживає заходів для забезпечення права на попередження за можливістю страждань і болю.
Таким чином, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення правового режиму розгляду його заяви, звернулась до адміністративного суду з позовом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи ( у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Відповідачем 27.10.2021 року надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 особисто з заявами на ім`я директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первиної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» ніколи не зверталась. Заява від імені позивача 27.07.2021р. була надана її сином ОСОБА_2 та зареєстрована за № 189. Заява від 27.07.2021 року № 189 була розглянута у встановленим діючим законодавством спосіб і строк та відповідь на неї була передана сину позивача ОСОБА_2 особисто 04.08.2021р., що підтверджується його підписом в книзі реєстрації вихідної документації.
Крім того, відповідач у відзиві зазначає про те, що відповідно до ст. 19 органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги протиправними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.2 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
27.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до директора Комунального некомерційного підприємства « Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» Косяк Наталії Володимирівни з заявою, у якій просила вжити систему заходів:
-наказом по підприємству затвердити перелік ліків, які ОСОБА_3 може отримувати безкоштовно;
-наказом по підприємству зобов`язати лікарів в умовах пандемії оглядати мене в захисних бактеріологічних костюмах;
-для мого огляду надати довідку, де вказані дані про щеплення від COVID-19 лікаря, який проводе огляд;
-надати гарантований лист, що при огляді медичними працівниками в умовах пандемії, карантину я не буду заражена COVID-19 і лакар буде у бактеріологічному костюмі;
-звернутися до Криворізької міської ради з проханням вирішувати питання місцевого значення в межах ст. 140,144 Коституції України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998р. № 1303, Конвенція про права інвалідів, Законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України», «Про реабілітацію інвалідів в Україні» для забезпечення соціального захисту ОНКО хворих при амбулаторному лікуванні рецептами на безоплатні ліки, а не як особу з інвалідністю;
- наказом по підприємству зобов`язати лікаря видати безоплатні рецепти на медичний антисептик, СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 70% камфорний, кальцій Д3, Предуктал, Манініл 5мг., ліки від слуху і очей, дитячий крем, Дифорс ХЛ;
-надати дві копії цієї моєї заяви з вашими реєстраційними номерами належно завірену;
-надати запрошення для мого представника, який надає соціальні послуги, з повідомленням про повноваження осіб, які розглядатимуть мою заяву від 27.07.2021р., а після розгляду її, висновки викласти в рішенні, наказі, тобто в індивідуальному правовому акті, який надати мені;
-частково загладити мої моральні страждання сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заяву прийнято та присвоєно реєстраційний номер № 189.
03.08.2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» надано лист № 1643 про розгляд заяви ОСОБА_1 .
У листі № 1643 від 03.08.2021р. викладено перелік медикаментів, які призначені лікарями для лікування ОНКО захворювання та на отримання яких надаються безоплатні рецепти.
Вказано, що пільгові рецепти ОСОБА_1 виписуються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1303 від 17 серпня 1998 року «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань».
Додатком 2 до Постанови № 1303 встановлено перелік категорій захворювань за якими лікарські засоби відпускаються безоплатно у разі амбулаторного лікування та до цього переліку включені, зокрема онкологічні захворювання, післяопераційний гіпотиреоз, у тому числі з приводу раку, цукровий діабет.
Листом повідомлено, про можливість отримання рецептів для придбання медикаментів для лікування супутніх захворювань з оплатою 50%, як інваліду першої групи.
Виписка пільгових медикаментів ОСОБА_1 , як інваліду І групи за 50% відшкодування вартості лікарського засобу для лікування супутніх захворювань була проведена 26.07.2021 року: рецепт № 336 Кальцій Д3 Нікомед Форте № 60, рецепт № 337 Предуктал ОД № 80, № 338 Дифорс XL № 30.
Згідно «Протоколу надання медичної допомоги хворим на рак щитоподібної залози» (п. 1.21), затвердженого наказом МОЗ України від 17.09.2007р. № 554 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Онкологія», - Етиловий Спирт, Камфорний спитр та дитячий крем до медикаментозної терапії онкозахворювань не входить.
Листом роз`яснено порядок проведення обстежень профільними лікарями. Вказано, що отримати консультацію лікарів сурдолога та кардіолога можливо безпосередньо в робочому кабінеті лікаря, в приміщенні лікарні з виконанням аудіограми та консультації за записом та електронним направленням сімейного лікаря. Проте, ОСОБА_1 не укладено декларацію з жодним лікарем.
Копію відповіді від 03.08.2021 року № 1643 відповідно до журналу вихідної кореспонденції отримано 04.08.2021 року ОСОБА_2 особисто під підпис.
Не погоджуючись з відповіддю Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради», що викладена у листі від 03.08.2021 р. за вих. №1643, зауважуючи на неналежному розгляді і вирішенні питань по зверненню від 27.07.2021 року вх.№189, позивач звернулась до суду із цим позов.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з преамбулою Закону України «Про звернення громадян» (№393/96-ВР від 02.10.1996 р., далі - Закон №393) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1 Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Визначення «заяви» (клопотання) міститься у частині 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та означає, що звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено термін розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє дійти висновку, що кожен громадянин в разі порушення його законних прав має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України «Про звернення громадян».
У спірних правовідносинах позивач звернулась до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» з заявою від 27.07.2021 р., зареєстрованою за вх.189.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяви позивача від 27.07.2021 р. за вх. 189 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» було підготовлено позивачу письмову відповідь, що викладена у листі від 03.08.2021 р. за вих. №1643.
Як встановлено судом, у листі від 03.08.2021 р. за вих. №1643 було надано відповіді на усі питання, які порушені ОСОБА_1 у заяві від 27.07.2021 р. за вх. 189.
Копію листа від 03.08.2021 р. за вих. №1643 отримано сином позивача - ОСОБА_2 04.08.2021 року особисто під підпис, про що свідчить журнал реєстрації вихідної кореспонденції.
Отже, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду заяви від 27.07.2021 р. вх. 189, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 27.07.2021 р. вх. 189, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» матеріалами справи не встановлено.
У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у не винесенні рішення за результатами розгляду заяви від 27.07.2021 вх.№189.
Доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виявилась у не винесенні індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно до п.18,19,144 Конституції України, безпідставні та необґрунтовані.
Письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян», не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.
Враховуючи ту обставину, що заява позивача від 27.07.2021 р. за вх.189 була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», за наслідками розгляду заяви від 27.07.2021 р. за вх.189 відповідь позивачу була надана у повному обсязі на кожну вимогу заявника та у письмовій формі, і чинним законодавством України не передбачено можливості надання правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно Закону України «Про звернення громадян», тому доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності через не винесення рішення в розумінні п. 18, 19 ч.1 ст. 4 КАС України, безпідставні.
Виходячи з викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, позивачем не доведено порушення відповідачем управлінської функції при розгляді і вирішенні заяви від 27.07.2021 вх.189.
Щодо надання належно завірених двох копій заяви позивача з реєстраційними номерами, суд зазначає, що така вимога суперечить принципам Закону України «Про звернення громадян», оскільки Закон слугує для досягнення мети реалізації прав громадян щодо звернень останніми до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просить відповідача надати першому копії її ж власної заяви, яку позивач безпосередньо подає, отже, в момент звернення із такою заявою у ОСОБА_1 була можливість зробити копії своєї заяви, а така вимога свідчить лише про зловживання своїми права під час звернення на підставі Закону України «Про звернення громадян».
Щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача яка виявилась у відмові надати повідомлення про повноваження осіб які розглядали заяву, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язок персоніфіковувати працівників, які задіяні (частково задіяні) у виконанні роботи органів охорони здоров`я, оскільки надана відповідь на звернення обов`язкового підписується керівником органу з одночасним поставленням відповідних штампів, що в свою чергу надає такому листу ознак легітимності для подальшого пред`явлення та використання.
Тобто, з наведеного, можна зробити висновок, що надана відповідь на звернення позивача не може слугувати результатами діяльності певних посадових чи службових осіб, а є документом який створений від імені юридичної особи як державного органу.
З аналізу викладеного встановлено, що на систему органів МОЗ не покладається виконання обов`язків які викладені у вимогах позивача.
- мета запитувача: необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів;
- характер запитуваної інформації: інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;
- особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості: розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань;
- готовність і доступність запитуваної інформації: надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних.
Тягар доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації.
За обставин цієї справи та наданих позивачем доказів, доводів та їх обґрунтувань, відсутні підтвердження мети запитувача, нагальності суспільної потреби у наданні позивачеві запитуваної публічної інформації.
Заявлений спір розглядається відповідно до часини другої статті 9 КАС України за позовною заявою, в межах позовних вимог та за наведеним у позові його обґрунтуванням.
Судом не встановлено порушення прав позивача оскаржуваною бездіяльністю відповідача, обґрунтування позову не містить доводів щодо запитуваної публічної інформації.
Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльність директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 27.07.2021 р. вх. 189 у сфері управління, яка виявилася у відмові для огляду надати довідку, де вказані дані про щеплення від COVID19 лікаря, який проведе огляд та встановити наявність у нього такої компетенції (повноважень), суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2021 року № 677 «Деякі питання формування та використання сертифіката, що підтверджує вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, негативний результат тестування або одужання особи від зазначеної хвороби» затверджено порядок формування та надання сертифіката, що підтверджує вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Частиною 2 Порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2021 року № 677 встановлено, що COVID-сертифікат - документ в електронній формі, що підтверджує вакцинацію від COVID-19, негативний результат тестування або одужання особи від зазначеної хвороби, який формується та видається уповноваженою установою держави, містить персональні дані власника і передбачає можливість автоматизованої перевірки чинності документа та його належності власникові.
Частиною 12 Порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2021 року № 677 до відомостей, що містяться у сформованому внутрішньому сертифікаті, належать:
1) прізвище, ім`я власника українською мовою;
2) дата народження власника;
3) кінцева дата строку дії сертифіката;
4) вид сертифіката (жовтий або зелений) - тільки для сертифікатів, що підтверджують вакцинацію від COVID-19.
5) відцифрований образ обличчя власника, що відображається в е-паспорті/е-паспорті для виїзду за кордон, який відображається у внутрішньому сертифікаті виключно з використанням мобільного додатка Порталу Дія.
У відповіді на запит позивача зазначено, що огляд пацієнтів з діагнозом: підозра на COVID-19проводиться лікарями в костюмах біозахисту. У лікаря, який обслуговує виклик, немає ознак ГРВІ та підозри на COVID-19, лікарі вакциновані від COVID-19.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд зазначає, що у межах заявленого позову позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність дій, що оскаржуються.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при наданні відповіді на заяву позивача від 27.07.2021 р. вх.189 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору і відсутні докази понесених витрат відповідачем, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Директора Комунального некомерційного підприємства « Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради» Косяк Наталії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук