Справа № 500/3378/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/3378/21

08 листопада 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2021 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області та зобов`язати його зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи із 11.07.1985 по 01.06.1999 відповідно до записів у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 , у тому числі пільгового стажу упродовж 4 років 6 місяців 15 днів, підтвердженого довідкою №13 від 01.10.2020 і у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах із часу звернення до органів Пенсійного фонду України, а саме із 17 лютого 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , маючи трудовий стаж більше 34 років (із яких більше 13 років пільгового стажу) 17 лютого 2021 року вперше звернувся до Гусятинського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім цього, із аналогічними заявами звертався до органів ПФУ 19.03.2021, 31.03.2021 та 21.04.2021.

На звернення одержав із Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області письмову відповідь за вих. №1900-0304-8/12818 від 26.04.2021 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що його страховий стаж складає 20 років 06 місяців 27 днів, тобто менший ніж необхідні 30 років, із яких 12 років 6 місяців мають бути відпрацьовані на роботах із шкідливими і важкими умовами.

Як вбачається із вказаного листа, відповідачем не зараховано до трудового стажу позивача його роботу з 11.07.1985 по 01.06.1999 на посаді машиніста котельні (кочегара) в Хоростківському міжколгоспному комбікормовому заводі, яке у подальшому перейменовувалось у Гусятинське міжгосподарське підприємство по виробництву яловичини, Хоростківське виробничо-комерційне підприємство фірми "Святослав Ко", агропідприємство "Нива", ТзОВ "Нива" через розбіжності у заповненні трудової книжки, неналежне оформлення довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.

З посиланням на позицію Верховного Суду у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 вважає, що не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 18 червня 2021 року про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.07.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду поступив відзив на позовну заяву.

15.07.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Зазначає, що 17.02.2021, 19.03.2021 та 31.03.2021 ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 статті 114 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-ІУ).

У квітні 2021 року позивач отримав лист №1900-0304-8/12818 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26 квітня 2021 року у якому зазначається, що страховий стаж згідно поданих документів становить 20 років 06 місяців 27 днів. Пільговий стаж становить 09 років 06 днів, що є меншим за необхідний, а отже підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону №1058-ІУ немає.

З посиланням на норми чинного законодавства України вказує, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки, оскільки, виправлення дати народження проведено не належним чином (відсутня посада особи, що провела виправлення).

До необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців) не зараховано період згідно довідки від 01.10.2020 №13, яка не відповідає чинному законодавству, а саме видана за одним підписом, завірена печаткою УРСР, не вірно вказано посилання на Списки.

15.07.2021 позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.08.2021 визначено розгляд справи №500/3378/21 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії судове засідання на 16.09.2021.

16.09.2021 представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи без участі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за наявними матеріалами справи, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі із мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

16.09.2021 в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, представник відповідача заперечила проти задоволення позову.

Оголошено перерву до 29.09.2021 для огляду пенсійної справи.

24.09.2021 від представника відповідача поступило до суду клопотання про долучення матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 29.09.2021 оголошено перерву для уточнення позовних вимог до 06.10.2021.

06.10.2021 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи із 11.07.1985 по 31.05.1999 та з 01.07.1999 по 30.11.2001 відповідно до записів у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 , (всього 16 років 3 місяці 21 день), у тому числі пільгового стажу на посаді кочегара із 11.07.1985 по 31.011999 (всього 13 років 6 місяців 21 день).

В судовому засіданні 06.10.2021 для ознайомлення із заявою оголошено перерву до 02.11.2021.

07.10.2021 представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

В судове засідання 02.11.2021 сторони не з`явилися.

Ухвалою суду від 02.11.2021 визначено перейти до розгляду адміністративної справи №500/3378/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.02.2021, 19.03.2021 та 31.03.2021 звертався до Головного управлянні Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

26.04.2021 листом №1900-0304-8/12818 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки відповідно до поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний стаж складає 20 років 06 місяців 27 днів, що є меншим за необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 статті 114 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 28 років.

В повідомленні від 30.04.2021 №1900-0207-8/13184 вказано, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки, оскільки, виправлення дати народження проведено не належним чином (відсутня посада особи, що провела виправлення).

Необхідний пільговий стаж 12 років 6 місяців. До пільгового стажу не зараховано період згідно довідки від 01.10.2020 №13, так яка довідка не відповідає чинному законодавству, а саме довідка видана за одним підписом, завірена печаткою УРСР, не вірно вказано посилання на Списки. При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки чинні на період роботи особи. Пільговий стаж становить 9 років 06 днів.

З 09.05.1983 по 30.04.1985 позивач проходив військову службу, про що свідчить копія військового квитка НОМЕР_2 , виданого 24.05.1983 Гусятинським районним військовим комісаріатом Тернопільської області.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 11.07.1985 Розділ "Відомості про роботу" видно, що ОСОБА_1 :

- 11.07.1985 прийнятий на Хоростківський м/к комбікормовий завод кочегаром, (запис №1)

- 01.02.1999 звільнений з роботи по ст.38 КЗпП України, (запис №7)

- 01.02.1999 прийнятий на роботу в ТзОВ "Нива" пекарем, (запис №8)

- 19.09.2000 звільнений з роботи по ст.38 КЗпП України, (запис №9)

- 19.09.2000 прийнятий на роботу в ТзОВ "Нива" пекарем, (запис №10)

- 01.12.2001 звільнений з роботи за згодою сторін ст. 36 КЗпП України, (запис №11)

- 06.12.2001 прийнятий на роботу на посаду робочого по біжучому ремонту будинків і споруд, (запис №12)

- 07.07.2011 звільнений з роботи згідно ст.38 КЗпП України, (запис №14)

- 03.11.2011 прийнятий на роботу на 0,5 ставки сторожа-вартівника, (запис №15)

- 01.11.2017 переведений на посаду машиніста (кочегара) котельні, (запис №17)

- 31.10.2019 звільнений з роботи згідно ст.38 КЗпП України, (запис №19)

- 18.12.2019 прийнятий на роботу підсобним працівником, (запис №20)

- 28.12.2019 звільнений з роботи по закінченню строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України, (запис №21)

- з 09.01.2020 по 02.01.2021 проводилася виплата допомоги по безробіттю. (записи №22-23)

При цьому не зараховані періоди роботи позивача 11.07.1985 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 30.11.2001, в тому числі з 11.07.1985 по 01.02.1999 на посаді кочегара.

Відповідно до інформації, наявної у поданих документах, до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 зараховано періоди з 20.10.2003 по 07.07.2011, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Не погодившись із вказаним рішенням та вважаючи порушеним своє право на соціальний захист, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії (рішення) відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 2 статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу 30 років у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення пенсійного віку страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31.03.2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

Працівникам, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Тобто підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: досягнення певного віку, наявність загального і пільгового (спеціального) стажу роботи, наявність професій (посад) і виробництв у відповідному Списку, зайнятість працівника на цих роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановами Кабінетом Міністрів України від 22.08.1956 №1173, від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461, розділом XXXIII "Загальні професії" передбачені машиністи (кочегари) котельних, зайняті на обслуговуванні виробничих котельних і виробничих печей, машиністи (кочегари) котельних (на вугіллі й сланці), у тому числі зайняті видаленням золи.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а.

Згідно із записами трудової книжки позивач працював 11.07.1985 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 30.11.2001, в тому числі з 11.07.1985 по 01.02.1999 на посаді кочегара.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо необхідності проведення атестації робочих місць за умовами праці, як підстави, зазначеної відповідачем в листі-відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Наведене свідчить, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

За таких умов, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 та 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

З урахуванням вище викладеного, до пільгового стажу за Списком №2 позивача повинні бути зараховані період роботи з 11.07.1985 по 01.02.1999 на посаді кочегара, який також підтверджений довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №13 від 01.10.2020.

Суд критично оцінює відмову відповідача зарахувати позивачу весь період роботи згідно записів у трудовій книжці та поданих документів та звертає увагу на те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Враховуючи наведені обставини справи на норми чинного законодавства України суд доходить висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача періоди роботи із 11.07.1985 по 31.05.1999 та з 01.07.1999 по 30.11.2001 відповідно до записів у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 , (всього 16 років 3 місяці 21 день), у тому числі пільгового стажу на посаді кочегара із 11.07.1985 по 31.01.1999 (всього 13 років 6 місяців 21 день).

Підставою відмови у призначенні пільгової пенсії позивачу, викладеної у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0304-8/12818 від 26.04.2021, була відсутність необхідного спеціального стажу 12 років 06 місяців при наявному 09 років 06 днів і загального страхового стажу 28 років, який згідно поданих документів становить 20 років 06 місяців 27 днів.

Враховуючи, що періоди роботи позивача з 11.07.1985 по 31.05.1999 та з 01.07.1999 по 30.11.2001, як визначено вище, повинні бути зараховані відповідачем до страхового стажу, у тому числі пільгового стажу на посаді кочегара із 11.07.1985 по 31.01.1999, його буде достатньо для призначення позивачу пільгової пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах із часу звернення до органів Пенсійного фонду України, а саме із 17 лютого 2021 року, то суд зазначає, що призначення пенсії за віком відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Відтак, позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Таким чином суд вважає за необхідне, застосовуючи частину другої статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні позивачу пільгової пенсії, оформлену листом за №1900-0304-8/12818 від 26.04.2021.

Суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 07.06.2021.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 454,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлену листом за №1900-0304-8/12818 від 26.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи із 11.07.1985 по 31.05.1999 та з 01.07.1999 по 30.11.2001, у тому числі пільгового стажу на посаді кочегара із 11.07.1985 по 31.01.1999 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17.02.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 454,00 грн сплаченого судового збору згідно квитанції №0.0..1 від 07.06.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.