Справа № 640/12968/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Київ № 640/12968/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарник К.Ю., за участю секретаря судового засідання Основи О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаст Ін "

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представників учасників справи:

від позивача - Комиша О.І.

від відповідача - Сороколіт І.В.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Джаст Ін» (далі по тексту - позивач), адреса:) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19), в якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 лютого 2021 року за №№ 4 та 4.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що податковим органом зроблено хибні та безпідставні висновки щодо відсутності настання реальних наслідків за правочинами укладеними позивачем з ТОВ «Тівіар», ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім».

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що проведеною перевіркою встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за жовтень 2020 року у зв`язку із безпідставним формуванням податкового кредиту за рахунок взаємовідносин із ТОВ «Тівіар», ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім», оскільки вказані суб`єкти господарювання , згідно податковій інформації, не в змозі виконати зобов`язання за правочинами укладеними з позивачем.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на аналогічні обставини тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Джаст Ін» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20 листопада 2020 року № сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14 січня 2021 року № 157/26-15-07-04-01-41567921 (далі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, а саме:

- пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу V Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість №21 затверджений Наказом Міністерства фінансів України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №159/28289, що призвели до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за жовтень 2020 року у розмірі 373 419 грн, та занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за жовтень 2020 року на 373 419 гривень;

- пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за жовтень 2020 року у розмірі 47 053 гривень;

- пункту 2.4 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Кодексу, в результаті чого завищено податковий кредит (рядок 17 Декларації) по взаємовідносинах з ТОВ «Тівіар» (код 40046255), ТОВ «Мілардпром» (код 42502439), TOB «Транс-Світ» (код 42687137), ТОВ «Карго 24» (код 43469529), TOB «ВТТ-Транс» (код 43192384), TOB «Світ-Тім» (код 43162203) на загальну суму 3 621 083,15 грн за жовтень 2020 року, що в свою чергу призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за жовтень 2020 року у розмірі 401706 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за жовтень 2020 року на 3 219 377 гривень.

За результатами проведеної перевірки та на підставі висновку акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 15 лютого 2021 року, а саме:

- №4 форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 3 219 377,00 грн;

- №4 форма «В1», яким зменшено суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на суму 448 759 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення - рішення рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 01 квітня 2021 року №7343/6/99-00-06-01-05-06 (вх..№110 від 09 квітня 2021 року) залишено без змін, а скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із винесеними податковими повіомленнями0рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35-37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35-37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу норми пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Водночас, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також, відповідно до пунктів 85.2, 85.4 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Як встановлено абзацом 5 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини першої статті 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 цього Закону передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Між тим, відповідно до пунктів 2.4, 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (далі - Положення №88) первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для формування податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З метою встановлення факту реального здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі №804/5599/15 (адміністративне провадження №К/9901/42187/18) правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця (замовника) належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на формування зобов`язань із сплати податку на додану вартість вплинуло формування податкового кредиту за рахунок взаємовідносин з ТОВ «Тівіар», ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім».

Отже, надаючи оцінку правомірності винесення рішення суду першої інстанції та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень дослідженню підлягає факт реальності господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами-постачальниками.

Щодо відносин між позивачем та ТОВ «Тівіар» судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 17 січня 2018 року між позивачем та ТОВ «Тівіар» укладено договір поставки № 17/01-2018, відповідно до умов якого ТОВ «Тівіар» зобов`язувалось поставити на користь позивача товар, найменування, асортимент та ціна якого встановлюється специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктами 2 -4 договору встановлено, що поставка товару здійснюється партіями. На кожну партію поставки товару складається окрема специфікація. Поставка товару здійснюється протягом 80 календарних днів, з дати перерахування покупцем авансу, якщо інше не встановлено у специфікації.

Зобов`язання постачальника з постачання товару вважаються виконаними з моменту передачі товару за видатковою накладною на складі постачальника, за адресою : м. Київ, пр-т Глушкова, 1, корпус 5 (п. 4.5 договору).

Як вбачається з наявною в матеріалах справи копії Специфікації № 2 від 06 лютого 2018 року, сторонами погоджено поставку замків електромеханічних, контролерів, біжучої стрічки та блоків живлення на 12 та 24 В, зальною вартістю 11 506 062,40 грн в тому числі ПДВ на суму 1 917 677,07 грн.

Також вказаною специфікацією сторонами договору погоджено строки оплати та умови поставки.

В підтвердження настання реальних наслідків за вказаним правочином позивачем як до перевірки так і до суду надано копії податкових накладних: №1 від 01 березня 2018 року; №2 від 01 березня 2018 року; №3 від 01 березня 2018 року; №4 від 01 березня 2018 року; №5 від 07 березня 2018 року; №7 від 21 березня 2018 року; №8 від 22 березня 2018 року, які належним чином зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також надано копії видаткових накладних: В00000058 від 20 червня 2018 року; В0000061 від 21 червня 2018 року; В00000063 від 22 червня 2018 року; В0000070 від 24 червня 2018 року; В0000072 від 25 червня 2018 року, В00000074 від 26 червня 2018 року; В00000076 від 30 червня 2018 року; В00000078 від 01 липня 2018 року; В00000080 від 01 липня 2018 року; В00000082 від 04 липня 2018 року; В00000084 від 05 липня 2018 року; В00000089 від 25 червня 2018 року; В00000094 від 07 серпня 2018 року; В00000096 від 10 липня 2018 року; В00000098 від 11 липня 2018 року; В00000100 від 12 липня 2018 року; В00000102 від 13 липня 2018 року; В00000105 від 17 липня 2018 року; В00000107 від 24 липня 2018 року; В00000109 від 26 липня 2018 року; В00000111 від 29 липня 2018 року; В00000121 від 02 серпня 2018 року; В00000123 від 05 серпня 2018 року; В00000125 від 08 серпня 2018 року; В00000127 від 08 серпня 2018 року; В00000129 від 09 серпня 2018 року; В00000131 від 14 серпня 2018 року; В00000133 від 16 серпня 2018 року; В00000135 від 18 серпня 2018 року; В00000114 від 12 липня 2018 року; В00000115 від 16 липня 2018 року; В00000116 від 23 липня 2018 року; В00000117 від 25 липня 2018 року; В00000118 від 26 липня 2018 року.

На підтвердження факту оплати за поставлений товар до перевірки були надані наступні платіжні доручення: №183 від 07 березня 2018 року; №249 від 21 березня 2018 року; №4411385 від 06 квітня 2018 року; №4411386 від 06 квітня 2018 року; №4411387 від 06 квітня 2018 року; №4459620 від 04 травня 2018 року.

Слід зауважити, що податковим органом як при проведенні перевірки, так і при вирішенні спору в суду не заперечується факт надання товариством усієї первинної документації, натомість вказується, що така не мала реальних наслідків, з огляду на відсутність у ТОВ «Тівіар» можливості поставити придбаний позивачем товар.

Зокрема, в ході аналізу податкової інформації (матеріалів, що надійшли на адресу контролюючого органу), та відомостей Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Тівіар» за період з січня 2018 року по серпень 2018 року (період складання видаткових накладних) не здійснювало придбання реалізованого товару/послуг з номенклатурою замок електромеханічний TVR ELC3.2 (код УКТ ЗЕД ).

Також податковим органом встановлено, що за час діяльності товариства, ним придбавався відповідний товар, однак у контрагентів-постачальників, які на думку податкового орану такий товар поставити не могли.

З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що такі доводи податкового органу є виключно припущеннями, оскільки відсутність в Єдиному реєстрі податкових накладних відомостей щодо операцій з придбання ТОВ «Тівіар» поставленого на користь позивача товару за період з січня по серпень 2018 року свідчить виключно про не придбання такого товару у цей період, однак не свідчить про його відсутність у постачальника.

Також на формування податкового кредиту вплинули взаємовідносини позивача з ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім» на підставі договорів надання транспортно-експедиторських послуг, а саме:

- з ТОВ «Міларпрод» укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг за №1605/191 від 16 травня 2019 року;

- з ТОВ «Транс-Світ» укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг за №0107/19 від 1 лютого 2019 року;

- з ТОВ «Карго 24» укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг №2023/20 від 23 березня 2020 року;

- з TOB «ВТТ-Транс» укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг №1710 від 17 жовтня 2019 року;

- з ТОВ «Світ-Тім» укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг №0209-2019 від 2 вересня 2019 року.

Суд зазначає, що вказані договори за своїм змістом є типовими та не потребують окремого дослідження.

Так умовами договорів про надання транспортно-експедиторських послуг встановлено, що ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім» надають позивачу послуги з забезпечення та організації послуг з перевезення вантажу по території України.

Умовами пункту 2 договорів встановлено, що перевезення вантажу здійснюється на підставі товарно-транспортних накладних, оформлених належним чином та погодженим сторонами договору реєстром. Реєстр передається замовником експедитору у письмовій формі по факсу, або по електронній пошті не пізніше ніж за 24 години до запланованого часу завантаження. Експедитор у разі прийняття реєстру до виконання, не пізніше 12 голин з моменту отримання реєстру, зобов`язаний надати замовнику його підтвердження, також надати відомості про транспортний засіб який буде здійснювати переведення вантажу.

Пунктом 3 договору встановлено, що на виконавця послуг (експедитора) покладено обов`язки: забезпечити, із залученням автотранспортних підприємств, подати відповідний транспортний засіб, пристосований для перевезення вантажу; забезпечити збереження вантажу з моменту його прийняття до моменту видачі в пункті призначення; виконувати всі необхідні дії, пов`язані із своєчасним перевезенням вантажу; та ін.

Також позивачем надано численні додаткові угоди, укладені з ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім» в рамках надання транспортно-експедиторських послуг, якими погоджено вартість послуг, відповідальність сторін за невиконання умов договору, а також забезпечення транспортних засобів, що здійснюють перевезення вантажу GPS трекерами.

Копії вказаних договорів, з додатками та додатковими угодами, надано позивачем як до перевірки так і до суду.

В підтвердження настання реальних наслідків за правочинами укладеними з ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім» позивачем надано копії наступних первинних документів:

- копії актів надання послуг складених з за результатом надання таких з ТОВ «Мілардпром»: № 26 від 09 вересня 2019 року; № 25 від 09 вересня 2019 року; № 27 від 16 вересня 2019 року; № 28 від 16 вересня 2019 року; № 30 від 23 вересня 2019 року; № 29 від 23 вересня 2019 року; № 31 від 30 вересня 2019 року; № 32 від 30 вересня 2019 року; № 58 від 11 листопада 2019 року; № 56 від 11 листопада 2019 року; № 57 від 11 листопада 2019 року; № 61 від 18 листопада 2019 року; № 60 від 18 листопада 2019 року;№ 62 від 18 листопада 2019 року; № 65 від 25 листопада 2019 року; № 63 від 25 листопада 2019 року; № 64 від 25 листопада 2019 року; № 66 від 30 листопада 2019 року; № 67 від 30 листопада 2019 року; № 68 від 30 листопада 2019 року; №74 від 08 грудня 2019 року; № 72 від 08 грудня 2019 року; № 73 від 08 грудня 2019 року; № 95 від 16 грудня 2019 року; № 97 від 16 грудня 2019 року; № 87 від 16 грудня 2019 року; № 88 від 16 грудня 2019 року; № 89 від 16 грудня 2019 року; № 101 від 17 грудня 2019 року; № 92 від 19 грудня 2019 року; № 93 від 23 грудня 2019 року; №90 від 23 грудня 2019 року; № 94 від 23 грудня 2019 року; № 91 від 23 грудня 2019 року; № 96 від 27 грудня 2019 року; №98 від 31 грудня 2019 року; №99 від 31 грудня 2019 року; № 102 від 31 грудня 2019 року; №103 від 31 грудня 2019 року; № 1 від 04 січня 2020 року; № 3 від 13 січня 2020 року; №4 від 13 січня 2020 року; № 5 від 13 січня 2020 року; № 6 від 13 січня 2020 року; № 9 від 20 січня 2020 року; № 20 від 20 січня 2020 року; № 18 від 20 січня 2020 року; № 19 від 20 січня 2020 року; № 21 від 27 січня 2020 року; №22 від 27 січня 2020 року; №23 від 27 січня 2020 року; №24 від 31 січня 2020 року; №26 від 31 січня 2020 року; № 25 від 31 січня 2020 року; № 41 від 10 лютого 2020 року; № 39 від 10 лютого 2020 року; №40 від 10 лютого 2020 року; № 38 від 10 лютого 2020 року;

- копії платіжних доручень оплати послуг отриманих від ТОВ «Мілардпром» № 5459592 від 03 жовтня 2019 року; № 5459593 від 03 жовтня 2019 року; №5477040 від 11 жовтня 2019 року; № 5477039 від 11 жовтня 2019 року; № 5485343 від 16 жовтня 2019 року; № 5485344 від 16 жовтня 2019 року; №5491376 від 18 жовтня 2019 року; № 5491377 від 18 жовтня 2019 року; № 5602834 від 10 грудня 2019 року; № 5602835 від 10 грудня 2019 року; № 5602830 від 10 грудня 2019 року; № 5602831 від 10 грудня 2019 року; №5602832 від 10 грудня 2019 року; № 5602833 від 10 грудня 2019 року; №5616594 від 17 грудня 2019 року; № 5616595 від 17 грудня 2019 року; № 5616596 від 17 грудня 2019 року; № 5642615 від 27 грудня 2019 року; № 5642616 від 27 грудня 2019 року; № 5642617 від 27 грудня 2019 року; № 5677077 від 17січня 2020 року; № 5677078 від 17 січня 2020 року; № 5677730 від 17 січня 2020 року; № 5677731 від 17 січня 2020 року; № 5677732 від 17 січня 2020 року;№ 5677733 від 17 січня 2020 року; № 5677734 від 17 січня 2020 року; № 5677735 від 17 січня 2020 року; № 5688507 від 22 січня 2020 року; №5688508 від 22 січня 2020 року; №5688506 від 22 січня 2020 року; №5688509 від 22 січня 2020 року; № 5688510 від 22 січня 2020 року; №5698847 від 28 січня 2020 року; № 5698849 від 28 січня 2020 року; № 5698844 від 28 січня 2020 року; № 5698845 від 28 січня 2020 року; № 5698846 від 28 січня 2020 року; № 5698848 від 28 січня 2020 року; № 5722586 від 07 лютого 2020 року; № 5722585 від 07 лютого 2020 року; № 5722587 від 07 лютого 2020 року; № 5722588 від 07 лютого 2020 року; № 5722589 від 07 лютого 2020 року; № 5736058 від 13 лютого 2020 року; № 5736059 від 13 лютого 2020 року; № 5736060 від 13 лютого 2020 року; № 573061 від 13 лютого 2020 року; № 5746300 від 19 лютого 2020 року; №5746298 від 19 лютого 2020 року; № 5746299 від 19 лютого 2020 року; №5759501 від 25 лютого 2020 року; №5759502 від 25 лютого 2020 року; № 5759450 від 25 лютого 2020 року; № 5777851 від 04 березня 2020 року; № 5777852 від 04 березня 2020 року; № 5777853 від 04 березня 2020 року; № 5777854 від 04 березня 2020 року;

- копії актів надання послуг складених з за результатом надання таких з TOB «Транс-Світ»: №92 від 01 квітня 2019 року; №93 від 02 квітня 2019 року; №94 від 02 квітня 2019 року; №95 від 02 квітня 2019 року; №96 від 03 квітня 2019 року; №97 від 03 квітня 2019 року; №98 від 03 квітня 2019 року; №99 від 03 квітня 2019 року; №100 від 04 квітня 2019 року; №101 від 05 квітня 2019 року; №102 від 05 квітня 2019 року; №103 від 06 квітня 2019 року; №104 від 06 квітня 2019 року; №105 від 08 квітня 2019 року; №106 від 09 квітня 2019 року; №107 від 09 квітня 2019 року; №108 від 09 квітня 2019 року; №109 від 10 квітня 2019 року; №110 від 10 квітня 2019 року; №111 від 10 квітня 2019 року; №112 від 11 квітня 2019 року; №113 від 11 квітня 2019 року; №114 від 12 квітня 2019 року; №115 від 12 квітня 2019 року; №116 від 13 квітня 2019 року; №117 від 15 квітня 2019 року; №118 від 15 квітня 2019 року; №119 від 16 квітня 2019 року; №120 від 16 квітня 2019 року; №121 від 17 квітня 2019 року; №122 від 17 квітня 2019 року; №123 від 17 квітня 2019 року; №124 від 18 квітня 2019 року; №125 від 19 квітня 2019 року; №126 від 19 квітня 2019 року; №127 від 19 квітня 2019 року; №128 від 20 квітня 2019 року; №129 від 23 квітня 2019 року; №130 від 23 квітня 2019 року; №131 від 23 квітня 2019 року; №132 від 23 квітня 2019 року; №133 від 24 квітня 2019 року; №134 від 24 квітня 2019 року; №135 від 25 квітня 2019 року; №136 від 26 квітня 2019 року; №137 від 27 квітня 2019 року; №138 від 27 квітня 2019 року; №139 від 30 квітня 2019 року;

- копії платіжних доручень оплати послуг отриманих від TOB «Транс-Світ»: №5167061 від 10 травня 2019 року; №5167062 від 10 травня 2019 року; №5167059 від 10 травня 2019 року; №5167055 від 10 травня 2019 року; №5167063 від 10 травня 2019 року; №5167056 від 10 травня 2019 року; №5167057 від 10 травня 2019 року; №5167060 від 10 травня 2019року; №5167066 від 10 травня 2019року; №5167067 від 10 травня 2019 року; №5167068 від 10 травня 2019року; №5167058 від 10 травня 2019 року; №5167065 від 10 травня 2019 року; №5167064 від 10 травня 2019року; №5179503 від 16 травня 2019року; №5179504 від 16 травня 2019року; №5179501 від 16 травня 2019року; №5179502 від 16 травня 2019 року; №5206080 від 30 травня 2019 року; №5206079 від 30 травня 2019 року; №5206095 від 30 травня 2019 року; №5206096 від 30 травня 2019року; №5206097 від 30 травня 2019 року; №5206099 від 30 травня 2019 року; №5206081 від 30 травня 2019 року; від №5206082 від 30 травня 2019 року; №5206083 від 30 травня 2019року; №5206091 від 30 травня 2019року; №5206094 від 30 травня 2019 року; №5206109 від 30 травня 2019року; №5206088 від 30 травня 2019року; №5206089 від 30 травня 2019 року; №5206090 від 30 травня 2019 року; №5206103 від 30 травня 2019року; №5206104 30 травня 2019 року; №5206105 від 30 травня 2019 року; №5206106 від 30 травня 2019року; №5206107 від 30 травня 2019 року; №5206108 від 30 травня 2019 року; №5206084 від 30 травня 2019 року; №5206085 від 30 травня 2019 року; №5206086 від 30 травня 2019 року; №5206087 від 30 травня 2019 року; №5206100 від 30 травня 2019 року; №5206101 від 30 травня 2019 року; №5206102 року; №5206098 від 30 травня 2019 року; №5206092 від 30 травня 2019 року; №5206093 30 травня 2019 року;

- копії податкових накладних, складених TOB «Транс-Світ»: №1 від 01 квітня 2019 року; №2 від 02 квітня 2019 року; №3 від 02 квітня 2019 року; №4 від 02 квітня 2019 року; №5 від 03 квітня 2019 року; №6 від 03 квітня 2019 року; №7 від 03 квітня 2019 року; №8 від 03 квітня 2019 року; №9 від 04 квітня 2019 року; №10 від 05 квітня 2019 року; №11 від 05 квітня 2019 року; №12 від 06 квітня 2019 року; №13 від 06 квітня 2019 року; №14 від 08 квітня 2019 року; №15 від 09 квітня 2019 року; №16 від 09 квітня 2019 року; №17 від 09 квітня 2019 року; №18 від 10 квітня 2019 року; №19 від 10 квітня 2019 року; №20 від 10 квітня 2019 року; №21 від 11 квітня 2019 року; №22 від 11 квітня 2019 року; №23 від 12 квітня 2019 року; №24 від 12 квітня 2019 року; №25 від 13 квітня 2019 року; №26 від 15 квітня 2019 року; №27 від 15 квітня 2019 року; №28 від 16 квітня 2019 року; №29 від 16 квітня 2019 року; №30 від 17 квітня 2019 року; №31 від 17 квітня 2019 року; №32 від 17 квітня 2019 року; №33 від 18 квітня 2019 року; №34 від 19 квітня 2019 року; №35 від 19 квітня 2019 року; №36 від 19 квітня 2019 року; №37 від 20 квітня 2019 року;

- копії актів надання послуг складених з за результатом надання таких з ТОВ «Карго 24»: №61 від 10 серпня 2020 року; №59 від 10 серпня 2020 року; №60 від 10 серпня 2020 року; №56 від 10 серпня 2020 року; №57 від 10 серпня 2020 року; №58 від 10 серпня 2020 року; №66 від 17 серпня 2020 року; №65 від 17 серпня 2020 року; №63 від 17 серпня 2020 року; №64 від 17 серпня 2020 року; №62 від 17 серпня 2020 року; №71 від 25 серпня 2020 року; №70 від 20 серпня 2020 року; №68 від 25 серпня 2020 року; №69 від 25 серпня 2020 року; №67 від 25 серпня 2020 року; №77 від 31 серпня 2020 року; №75 від 31 серпня 2020 року; №76 від 31 серпня 2020 року; №74 від 31 серпня 2020 року; №73 від 31 серпня 2020 року; №72 від 31 серпня 2020 року; №98 від 05 жовтня 2020 року; №97 від 05 жовтня 2020 року; №96 від 05 жовтня 2020 року; №102 від 12 жовтня 2020 року; №99 від 12 жовтня 2020 року; №100 від 12 жовтня 2020 року; №101 від 12 жовтня 2020 року; №104 від 16 жовтня 2020 року; №103 від 16 жовтня 2020 року; №105 від 19 жовтня 2020 року; №106 від 19 жовтня 2020 року; №107 від 26 жовтня 2020 року; №108 від 26 жовтня 2020 року; №109 від 26 жовтня 2020 року; №110 від 26 жовтня 2020 року; №115 від 31 жовтня 2020 року; №112 від 31 жовтня 2020 року; №111 від 31 жовтня 2020 року; №113 від 31 жовтня 2020 року; №114 від 31 жовтня 2020 року;

- копії платіжних доручень оплати послуг отриманих від ТОВ «Карго 24»: №6195075 від 15 вересня 2020 року; №6195070 від 15 вересня 2020 року; №6195071 від 15 вересня 2020 року; №6195072 від 15 вересня 2020року; №6195073 від 15 вересня 2020 року; №6195074 від 15 вересня 2020 року; №6202386 від 17 вересня 2020 року; №6202389 від 17 вересня 2020 року; №6202387 від 17 вересня 2020 року; №6202388 від 17 вересня 2020 року; №6202385 від 17 вересня 2020 року; №6209223 від 22 вересня 2020 року; №6209225 від 22 вересня 2020 року; №6209226 від 22 вересня 2020 року; №6209224 від 22 вересня 2020 року; №6209227 від 22 вересня 2020 року; №6219612 від 28 вересня 2020 року; №6219615 від 28 вересня 2020 року; № 6219616 від 28 вересня 2020 року; №6219617 від 28 вересня 2020 року; №6219613 від 28 вересня 2020 року; №6219614 від 22 вересня 2020 року; №6316455 від 06 листопада 2020 року; №6316456 від 06 листопада 2020 року; №6316457 від 06 листопада 2020 року; №6328550 від 12 листопада 2020 року; №6328851 від 12 листопада 2020 року; №6328852 від 20 листопада 2020 року; №6328853 від 12 листопада 2020 року; №6349852 від 20 листопада 2020 року; №6349853 від 20 листопада 2020 року; №6349854 від 20 листопада 2020 року; №6349855 від 20 листопада 2020 року; №6359320 від 26 листопада 2020 року; №6359321 від 26 листопада 2020 року; №6359322 від 26 листопада 2020 року; №6359323 від 26 листопада 2020 року; №6364929 від 30 листопада 2020 року; №6364928 від 30 листопада 2020 року; №6364930 від 30 листопада 2020 року; №6364931 від 30 листопада 2020 року; №6402319 від 11 грудня 2020 року;

- копії актів надання послуг складених з за результатом надання таких з TOB «ВТТ-Транс»: №132 від 07 червня 2020 року; №131 від 07 червня 2020 року; №130 від 07 червня 2020 року; №133 від 07 червня 2020 року; №129 від 07 червня 2020 року; №134 від 07 червня 2020 року; №140 від 14 червня 2020 року; №138 від 14 червня 2020року; №135 від 14 червня 2020 року; №139 від 14 червня 2020 року; №136 від 14 червня 2020 року; №137 від 14 червня 2020 року; №148 від 21 червня 2020 року; №147 від 21 червня 2020 року; №146 від 21 червня 2020 року; №141 від 21 червня 2020 року; №142 від 21 червня 2020 року; №143 від 21 червня 2020 року; №145 від 21 червня 2020 року; №144 від 21 червня 2020 року; №159 від 30 червня 2020 року; №156 від 30 червня 2020 року; №154 від 30 червня 2020 року; №157 від 30 червня 2020 року; №155 від 30 червня 2020 року; №149 від 30 червня 2020 року; №158 від 30 червня 2020 року; №152 від 30 червня 2020 року; №150 від 30 червня 2020 року; №151 від 30 червня 2020 року; №153 від 30 червня 2020 року; №199 від 09 серпня 2020 року; №198 від 09 серпня 2020 року; №196 09 серпня 2020 року; №193 09 серпня 2020 року; №192 09 серпня 2020 року; №195 від 09 серпня 2020 року; №194 від 09 серпня 2020 року; №197 від 09 серпня 2020 року;№201 від 16 серпня 2020 року; №203 від 16 серпня 2020 року; №206 від 16 серпня 2020 року; №200 від 16 серпня 2020 року; №205 від 16 серпня 2020 року; №202 від 16 серпня 2020 року; №204 від 16 серпня 2020 року; №212 від 23 серпня 2020 року; №213 від 23 серпня 2020 року; №211 від 23 серпня 2020 року; №207 від 23 серпня 2020 року; №209 від 23 серпня 2020 року;№208 від 23 серпня 2020 року; №210 від 23 серпня 2020 року; №221 від 31 серпня 2020 року; №215 від 31 серпня 2020 року; №220 від 31 серпня 2020 року; №214 від 31 серпня 2020 року; №219 від 31 серпня 2020 року; №216 від 31 серпня 2020 року; №218 від 31 серпня 2020 року; №217 від 31 серпня 2020 року;

- копії платіжних доручень оплати послуг отриманих від TOB «ВТТ-Транс»: №6080452 від 22 липня 2020 року; №6080453 від 22 липня 2020року; №6080454 від 22 липня 2020 року; №6091932 від 28 липня 2020 року; №6091931 від 28 липня 2020 року; №6091933 від 28 липня 2020 року; №6097274 від 31 липня 2020 року; №6097275 від 31 липня 2020 року; №6097276 від 31 липня 2020 року; №6097277 від 31 липня 2020 року; №6097278 від 31 липня 2020 року; №6097279 від 31 липня 2020 року; №6112246 від 07 серпня 2020 року; №6112247 від 07 серпня 2020 року; №6112241 від 07 серпня 2020року; №6112242 від 07 серпня 2020 року; №6112243 від 07 серпня 2020 року; №6112244 від 07 серпня 2020 року; №6112245 від 07 серпня 2020 року; №6112248 від 07 серпня 2020 року; №6122662 від 11 серпня 2020 року; №6122663 від 11 серпня 2020 року; №6122664 від 11 серпня 2020 року; №6122666 від 11 серпня 2020 року; №6122667 від 11 серпня 2020 року; №6122665 від 11 серпня 2020 року; №6122668 від 11 серпня 2020 року; №6122669 від 11 серпня 2020 року; №6122670 від 11 серпня 2020 року; №6122671 від 11 серпня 2020 року; №6122672 від 11 серпня 2020 року;№6139264 від 19 серпня 2020 року; №6139265 від 19 серпня 2020 року; №6139266 від 19 серпня 2020 року; №6139267 від 19 серпня 2020 року; №6139263 від 19 серпня 2020 року; №6150811 від 25 серпня 2020 року; №6150812 від 25 серпня 2020 року; №6150813 від 25 серпня 2020 року; №6150809 від 25 серпня 2020 року; №6150810 від 25 серпня 2020 року; №6150814 від 25 серпня 2020 року; №6150815 від 25 серпня 2020 року; №6165064 від 01 вересня 2020 року; №6165065 від 01 вересня 2020 року; №6165059 від 01 вересня 2020 року; №6165060 від 01 вересня 2020 року; №6165061 від 01 вересня 2020 року; №6165062 від 01 вересня 2020 року; №6165063 від 01 вересня 2020 року; №6187739 від 11 вересня 2020 року; №6187740 від 11 вересня 2020 року; №6187737 від 11 вересня 2020 року; №6187741 від 11 вересня 2020 року; №6187742 від 11 вересня 2020 року; №6187736 від 11 вересня 2020 року;№6187738 від 11 вересня 2020 року; №6189049 від 11 вересня 2020 року; №6189050 від 11 вересня 2020 року; №6189701 від 11 вересня 2020 року; №6189702 від 11 вересня 2020 року; №6189703 від 11 вересня 2020 року; №6189704 від 11 вересня 2020 року; №6202379 від 17 вересня 2020 року; №6202380 від 17 вересня 2020 року; №6202381 від 17 вересня 2020 року; №6202375 від 17 вересня 2020 року; №6202376 від 17 вересня 2020 року; №6202377 від 17 вересня 2020 року; №6202378 від 17 вересня 2020 року; №6202382 від 17 вересня 2020 року; №6209214 від 21 вересня 2020 року; №6209215 від 21 вересня 2020 року; №6209216 від 21 вересня 2020 року; №6209217 від 21 вересня 2020 року; №6209219 від 21 вересня 2020 року; №6209220 від 21 вересня 2020 року; №6209218 від 22 вересня 2020 від 29 вересня 2020 року; №6221267 від 29 вересня 2020 року; №6221268 від 29 вересня 2020 року; №6221265 від 30 вересня 2020 року; №6221266 від 30 вересня 2020 року.

- копії актів надання послуг складених з за результатом надання таких з ТОВ «Світ-Тім»: №76 від 07 червня 2020 року; №75 від 07 червня 2020 року; №77 від 07 червня 2020 року; №74 від 07 червня 2020 року; №81 від 14 червня 2020 року; №80 від 14 червня 2020 року; №78 від 14 червня 2020 року; №79 від 14 червня 2020 року; №86 від 21 червня 2020 року; №84 від 21 червня 2020 року; №82 від 21 червня 2020 року; №83 від 21 червня 2020 року; №85 від 21 червня 2020 року; №93 від 30 червня 2020 року; №92 від 30 червня 2020 року; №91 від 30 червня 2020 року; №87 від 30 червня 2020 року; №90 від 30 червня 2020 року; №88 від 30 червня 2020 року; №89 від 30 червня 2020 року; №135 від 09 серпня 2020 року №134 від 09 серпня 2020 року; №129 від 09 серпня 2020 року; №128 від 09 серпня 2020 року; №131 від 09 серпня 2020 року; №130 від 09 серпня 2020 року; №132 від 09 серпня 2020 року; №133 від 09 серпня 2020 року; №142 від 16 серпня 2020 року; №137 від 16 серпня 2020 року; №138 від 16 серпня 2020 року; №136 від 16 серпня 2020 року №141 від 16 серпня 2020 року; №139 від 16 серпня 2020 року; №140 від 16 серпня 2020 року; №149 від 23 серпня 2020 року; №145 від 23 серпня 2020 року; №146 від 23 серпня 2020 року; №143 від 23 серпня 2020 року; №147 від 23 серпня 2020 року; №144 від 23 серпня 2020 року; №148 від 23 серпня 2020 року; №157 від 31 серпня 2020 року; №156 від 31 серпня 2020 року; №152 від 31 серпня 2020 року; №150 від 31 серпня 2020 року; №154 від 31 серпня 2020 року; №153 від 31 серпня 2020 року; №151 від 31 серпня 2020 року; №155 від 31 серпня 2020 року.

Також позивачем, як до перевірки, так і до суду надано численні копії товарно-транспортних накладних складених за результатом перевезення вантажів. Такі досліджені судом, містять всі необхідні реквізити та не викликають у суду сумнівів щодо їх належності.

Як вбачається із змісту акта перевірки, що є тотожними доводам викладеним в відзиві на позов, підставою для висновків щодо ненастання реальних наслідків за вказаними вище правочинами є виключно аналіз податкової інформації в частині не придбання контрагентами позивача послуг з перевезення вантажів, поряд із цим, судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім», як станом на час укладення договорів, так і станом на надання послуг були зареєстровані належним чином як юридичні особи, подавали податкову звітність, а також, самі являлись власниками необхідних транспортних засобів.

Суд зазначає, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано податковим органом, під час перевірки позивачем надано усі необхідні та достатні документи на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, що не заперечується самим відповідачем у акті перевірки, однак, податковим органом залишено без належної уваги такі первинні документи платника податків, не надавши їм оцінки чи аналізу.

Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємий період.

Також контролюючим органом не спростовано того факту, що всі податкові накладні, видані контрагентами позивача, зареєстровано в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, а також того факту, що вказаний контрагент позивача у спірний період був платниками податку на додану вартість та сплачував його.

В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.

Отже, враховуючи, що первинні бухгалтерські документи на продаж товарів та від контрагентів, виписані особами, які на час їх видання не втратили статус платника податку на додану вартість, суд погоджується з позицією позивача щодо правомірності включення таких до складу податкового кредиту сум ПДВ.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позивачем доведено використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності придбаних ТОВ «Тівіар», ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім» товарів/послуг, оскільки такі використано позивачем з метою отримання прибутку та в межах господарської діяльності.

Фінансово-господарські операції між позивачем та зазначеними суб`єктами господарювання відображено у податковій звітності позивача за відповідні податкові періоди, сплачені постачальникам кошти віднесені позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, зокрема, внаслідок чого сформовано від`ємний фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток, суми податку на додану вартість віднесені до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів.

Норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки.

Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складенні такої звітності.

Адже наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Крім того, згідно висновку акта перевірки податковим органом зроблено висновок про не встановлення факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Тівіар», ТОВ «Мілардпром», TOB «Транс-Світ», ТОВ «Карго 24», TOB «ВТТ-Транс», TOB «Світ-Тім».

Проте, відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження вказаних висновків, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18) та від 17 квітня 2018 року у справі №820/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/4907/17).

Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі №810/5645/14 та в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, адміністративне провадження №К/9901/2848/18, від 06 березня 2018 року у справі №2а-9375/11/1370 (адміністративне провадження №К/9901/5919/18) та від 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а (адміністративне провадження №К/9901/19905/18).

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Варто також зазначити, що поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Однак, у разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/1974/17, адміністративне провадження №К/9901/1391/17, ЄДРСРУ №72486629.

Варто врахувати, що згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є дійсним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України).

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, встановлено рух активів (товару), встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовуються три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес АД" проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03).

Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії" суд наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Суппорт Центр) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі "Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства" (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення "встановлений "законом", є передбачуваність. Норму не можна вважати "законом", якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що документи, які надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій позивача з наведеними контрагентами-постачальниками, а також право позивача на формування податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відтак, доводи позивача щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 22700,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаст Ін" - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 лютого 2021 року №4, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 лютого 2021 року №4, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джаст Ін" (02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник

Повний текст рішення суду виготовлений 05 листопада 2021 року.