Справа № 280/5658/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року Справа № 280/5658/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою

Приватного акціонерного товариство «БІАС» (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 14; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «БІАС» (далі позивач, ПрАТ «БІАС») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд визнати незаконними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №1 від 01.04.2021 про застосування до ПрАТ «БІАС» штрафу в сумі 500 000,00 грн. за порушення ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95 від 19.12.1995р., а саме зберігання пального без ліцензії;

- податкове повідомлення-рішення №1 від 01.04.2021 про застосування до ПрАТ «БІАС» штрафу в сумі 22440,00 грн., за порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, а саме зазначається про «не поставлення на облік у відповідних контролюючих органах за місцем обліку об`єкт оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (транспортні засоби), в частині застосування штрафу в сумі 16320,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що фахівцями відповідача проведено фактичну перевірку ПрАТ «БІАС» з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері і обігу пального, за результатами якої контролюючий орган дійшов висновку про те, що в порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) позивачем здійснювалось зберігання пального без ліцензії. Позивач вважає, що інформація, викладена в акті фактичної перевірки, не відповідає дійсності, оскільки на момент відсутності ліцензії підприємство не мало будь яких стаціонарних ємкостей для приймання та зберігання пального, а придбане пальне розливалось в баки спеціалізованої дорожньої техніки, яка в силу своєї конструкції (дорожні катки, асфальтоукладчики, навантажувачі, вантажні автомобілі) не має можливості здійснювати заправку на звичайних автозаправних станціях. Щодо застосування штрафу за порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України (далі ПК України) вказує, що питання обліку у відповідних контролюючих органах об`єктів оподаткування і об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням (транспортних засобів) перебувало за межами предмету проведеної фактичної перевірки та не могло бути перевірено з огляду на існуючу заборону, встановлену п.52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, а тому застосування штрафу є безпідставним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 04.08.2021.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 30.07.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що фактична перевірка позивача призначена та проведена з дотримання вимог ПК України. Під час перевірки встановлено, що позивачем придбавалось пальне у період відсутності ліценції на зберігання пального. За поясненнями платника пальне розливалось у паливні баки техніки, яка використовується позивачем у господарській діяльності, однак до перевірки не надана технічна документація в обґрунтування заявлених об`ємів паливних баків, а відповідно до загальнодоступних джерел об`єми паливних баків не відповідають заявленим ПрАТ «БІАС» об`ємам. Крім того звертає увагу, що відповідно до нормативного регулювання підприємство мало можливість та достатній час з грудня 2018 року по 01.04.2020 отримати ліцензію на зберігання пального. Також вказує, що платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків, а за невиконання такого обов`язку до платника податків застосовується штраф. Враховуючи викладене, вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

03.08.2021 позивачем подано уточнену позовну заяву, за змістом якої змінено предмет позову, а саме, позивач просить суд визнати незаконними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №1 від 01.04.2021 про застосування до ПрАТ «БІАС» штрафу в сумі 500 000,00 грн. за порушення ч.1 ч.8 ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95 від 19.12.1995р., а саме зберігання пального без ліцензії;

- податкове повідомлення-рішення №2 від 25.06.2021 про застосування до ПрАТ «БІАС» штрафу в сумі 16320,00 грн., за порушення пункту 63.3 статті 63 ПК України, а саме зазначається про «не поставлення на облік у відповідних контролюючих органах за місцем обліку об`єкт оподаткування і об`єкти, пов`язанні з оподаткуванням (транспортні засоби).

Необхідність зміни предмету позову позивач пояснив тим, що після звернення до суду з даним позовом ним було отримано податкове повідомлення-рішення №2 від 25.06.2021, винесене в результаті часткового задоволення скарги позивача на податкове повідомлення-рішення №1 від 01.04.2021 в процедурі адміністративного оскарження. Враховуючи наведене, в силу вимог податкового законодавства податкове повідомлення-рішення №1 від 01.04.2021 вважається відкликаним, у зв`язку з чим наявні підстави для зміни предмету позову без зміни його підстав.

Ухвалою суду від 04.08.2021 прийнято до розгляду уточнений адміністративний позов; продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 06.10.2021.

05.10.2021 позивачем подано «заперечення на відзив», в яких додатково зазначає, що посилання на дані інтернет-ресурсів щодо можливих ємностей баків спростовуються Актом обстеження техніки та транспортних засобів, який здійснено та складено під час перевірки на виконання вимог контролюючого органу, та щодо якого відповідачем під час перевірки не надано жодних зауважень. За змістом акта фактичної перевірки єдиною розбіжністю, заявленою перевіряючи ми, було посилання на розбіжність в об`ємах баків по технічному засобу «Навантажувач фронтальний CLG 835, д.н. НОМЕР_1 », але під час огляду даного транспортного засобу, який здійснено працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області 04.03.2021 та 05.03.2021, була надана Технічна документація, відповідно до якої техніка може бути обладнана баками ємністю від 180 до 440 л. При обстеженні даного засобу перевіряючи ми встановлено факт обладнання даного технічного засобу двома паливними баками загальною ємністю 440 л. Щодо посилань відповідача на те, що позивач мав можливість отримати ліцензію на зберігання пального до 01.04.2020, зазначає, що до 31.05.2020 підприємство не мало стаціонарних резервуарів для приймання та зберігання пального, а тому не було необхідності в отриманні ліцензії.

Ухвалою суду від 06.10.2021 закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.10.2021.

27.10.2021 представники сторін звернулись до суду з клопотаннями про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «БІАС»» зареєстровано як юридична особа 16.11.1995, основним видом діяльності підприємства є виробництво асфальтобетонної суміші.

29.05.2020 позивачем отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001399 від 29.05.2020 з терміном дії до 29.05.2025.

31.05.2020 позивачем введено в експлуатацію паливний модуль «Резервуар 5000 FUDPS за адресою м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, 14, який використовується для зберігання пального.

21.01.2021 ГУ ДПС служби у Запорізькій області прийнято наказ №221 «Про проведення фактичної перевірки ПрАТ «БІАС» за адресою м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд.14, з 21.01.2021 року тривалістю 10 діб, на підставі пп.19-1.14, пп. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4. п.20.1. ст.20, пп.75.1.3. п.75.1.п.п.80.2.5., п. 80.2. ст.80 ПК України.

За змістом наказу №221 від 21.01.2021 перевірка призначена за період з 01.01.2020 по день закінчення фактичної перевірки з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері виробництва і обігу пального.

В період з 22.01.2021 по 01.02.2021 фахівцями відповідача проведена фактична перевірка ПрАТ «БІАС» за адресою м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд.14.

За результатами фактичної перевірки відповідачем складено Акт фактичної перевірки №672-08-01-09-1928873 від 01.02.2021 (далі Акт фактичної перевірки).

Згідно з висновками Акту фактичної перевірки за результатами перевірки встановлено такі порушення:

- ч.1, ч.8, ч.16 статті 15 Закону №481/95-ВР в частині зберігання пального, отриманого від ТОВ «НК «НАФТА ГРУП» згідно акцизних накладних форми «П» №264 від 19.05.2020 та №273 від 21.05.2020 у кількості 2072,0 л. та 3096,00 л. без отримання ліцензії;

- пункту 63.3 статті 63 ПК України, не поставлення на облік у відповідних контролюючих органах за місцем обліку об`єкт оподаткування і об`єкти, пов`язанні з оподаткуванням (транспортні засоби).

17.02.2021 позивач подав до ГУ ДПС у Запорізькій області заперечення на Акт фактичної перевірки та додаткові документи, не враховані під час перевірки, за результатами розгляду яких 03.03.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято наказ №591-П від 03.03.2021 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» в частині з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено Акт №2030/08-01-09/1928873 від 18.03.2021, згідно з висновками якого не спростовано висновки Акту фактичної перевірки в частині порушення вимог ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР.

На підставі висновків перевірки контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 01.04.2021 №1, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 500 000,00 грн. за порушення ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР, а саме зберігання пального без ліцензії;

- податкове повідомлення-рішення від 01.04.2021 №1, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 22 440,00 грн., за порушення пункту 63.3 статті 63 ПК України, а саме: «не поставлення на облік у відповідних контролюючих органах за місцем обліку об`єкт оподаткування і об`єкти, пов`язанні з оподаткуванням (транспортні засоби), по 22 об`єктам оподаткування.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, за результатами якої рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби України №13891/6/99-00-06-03-02-06 від 22.06.2021 податкове повідомлення-рішення від 01.04.2021 №1 скасовано в частині застосування штрафних санкцій сумі 6120,00 грн., а податкове повідомлення-рішення від 01.04.2021 №1 залишено без змін.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 01.04.2021 №1 та №1 (в частині, що залишена не скасованою за результатами адміністративного оскарження), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Після звернення до суду, під час судового розгляду даної справи позивачем отримано податкове повідомлення-рішення від 25.06.2021 №2 про застосування до ПрАТ «БІАС» штрафу в сумі 16320,00 грн. (винесене у зв`язку з частковим скасуванням податкового повідомлення-рішення від 01.04.2021 №1 за результатами адміністративного оскарження), що зумовило зміну предмету позову у даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

За положеннями пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

За змістом наказу №221 від 21.01.2021 «Про проведення фактичної перевірки» фактична перевірка позивача проведена для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, що узгоджується з положеннями пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом №481/95-ВР.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону №481/95-ВР, зокрема, запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального визначено як місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Зберігання пального це діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини 1 ст. 15 Закону №481/95-ВР зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частина 8 ст.15 Закону №481/95 встановлює, що ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до ч.16 ст.15 Закону №481/95-ВР суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з ч.19 ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до абзацу 8 ч.2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Таким чином, ліцензуванню підлягає здійснення діяльності зі зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) на території (місці), де розташовані стаціонарні споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального та належать на праві власності або користування такому суб`єкту господарювання. У випадку встановлення факту зберігання пального без наявності ліцензії застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог Закону №481/95-ВР ґрунтуються на тому, що позивачем 19 та 21 травня 2020 року придбано дизельне пальне в кількості 2072,0 л. та 3096,00 л. в період відсутності ліцензії на право зберігання пального.

Заперечуючи факт зберігання пального без ліцензії, позивач вказує на те, що дизельне паливо розливалось безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, які використовує позивач у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що 18.05.2020 між ПрАТ «БІАС» (Покупець) та ТОВ «НК «НАФТА ГРУП» (Постачальник) укладено Договір постачання №101, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю нафтопродукти.

Сторонами укладено Специфікацію №1 від 18.05.2020 та Специфікацію №2 від 20.05.2020 до Договору постачання №101 від 18.05.2020, за умовами яких сторони додатково узгодили умови поставки: автомобільним транспортом на умовах DAP м. Запоріжжя, вул.Північне шосе, будинок 14 розвантаження в паливні баки транспортних засобів Покупця.

Відповідно до укладених Специфікацій ТОВ «НК «НАФТА ГРУП» 19 та 21 травня 2020 року здійснило поставку на адресу виробництва ПрАТ «БІАС» замовленого дизельного палива в кількості 2070,0 л та 3090,0 л згідно акцизних накладних форми «П» №264 від 19.05.2020 та №273 від 21.05.2020.

На підтвердження відвантаження придбаного пального безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, які використовує у власній господарській діяльності позивач, надано Акти приймання продукції за кількістю та Шляхові листи, реєстри шляхових листів по списанню палива. В Актах приймання продукції за кількістю зазначено модель та номер автомобіля, прізвище, ім`я по батькові водія, кількість виданого палива, підпис водія в одержанні паливно-мастильних матеріалів.

Зазначені документи та пояснення, щодо порядку розвантаження палива в транспортні засоби надавались позивачем під час перевірки та відображені в Актах перевірки.

Наявність у позивача відповідної техніки підтверджується копіями технічних паспортів, які надані до матеріалів справи та надавались до перевірки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на дані Інтернет ресурсів щодо можливої розбіжності в ємкостях баків техніки, оскільки така інформація не може бути покладена в основу висновків перевірки в силу вимог пункту 83.1 статті 83 ПК України, відповідно до якого для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

При цьому, суд враховує, що позивачем надана технічна документація на техніку, яка свідчить про можливість комплектації ідентичної техніки паливними баками різної ємності.

Так, у відзиві на позовну заяву та в Актах перевірки відповідач вказує на виявлені розбіжності обсягу заправки Навантажувача фронтального CLG 835 д.н. НОМЕР_2 , в кількості 400,0 та об`ємом паливного баку даної техніки 180,0 л., визначену за інформацією мережі Інтернет.

Натомість, позивачем надано до суду технічну документацію транспортного засобу, відповідно до якої Навантажувач фронтальний CLG 835 може бути обладнаний баками ємністю від 180 до 440 л.

Також Актом обстеження техніки та транспортних засобів від 09.03.2021, який складено під час перевірки, встановлено факт обладнання Навантажувача фронтального CLG 835 д.н. НОМЕР_2 двома паливними баками загальною ємністю 440 л., що відповідає обсягу заправленого пального та спростовує відповідні посилання відповідача.

Таким чином, надані письмові докази підтверджують можливість заливу пального у кількості згідно акцизних накладних форми «П» №264 від 19.05.2020 та №273 від 21.05.2020 в паливні баки спеціалізованої дорожньої техніки та транспортних засобів, що використовуються позивачем у власній господарській діяльності.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно наданих документів до 31.05.2020 у позивача не було стаціонарних ємностей для зберігання пального, що не заперечується також перевіркою. Отже, стверджуючи про зберігання позивачем пального без наявності ліцензії у період до 29.05.2020, відповідач не пояснює, яким чином таке зберігання могло відбуватись,

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

До матеріалі справи не надано доказів, на підставі яких відповідачем встановлено об`єм паливних баків транспортних засобів та спеціалізованої дорожньої техніки позивача.

Крім того, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо розливу пального у паливні баки транспортних засобів та спеціалізованої дорожньої техніки, або підтвердження факту зберігання позивачем пального, яке надійшло згідно акцизних накладних форми «П» №264 від 19.05.2020 та №273 від 21.05.2020, в ємностях для зберігання пального та/або наявність у позивача таких ємностей у вказаний період.

Також суд зазначає, що всі висновки, викладені в Акті фактичної перевірки, ґрунтуються виключно на припущеннях про можливі залишки пального, яке на думку контролюючого органу неможливо було розлити у паливні баки транспортних засобів та спеціалізованої дорожньої техніки, однак ані фактичні обсяги зберігання, ані наявність відповідних ємностей, в яких таке пальне зберігалось, встановлені не були.

За вищевикладених обставин суд не може погодитися з висновками Акту фактичної перевірки (та Акту документальної перевірки), та відповідно з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 01.04.2021 №1, а тому вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №2 від 25.06.2021, суд зазначає таке.

Суд враховує, що спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України: неподання до контролюючого органу за місцем обліку повідомлення за формою №20-ОПП про наявні 16 об`єктів оподаткування.

При цьому, зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі Акта фактичної перевірки.

Отже, у спірних відносинах податковий орган застосував до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК України за результатами фактичної перевірки, чим, на переконання суду, вийшов за межі своїх повноважень з огляду на такі обставини.

Виходячи з наведених вище положень підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та пункту 80.2 статті 80 ПК України, предметом фактичної перевірки може бути виключно дослідження питань щодо дотримання платником податків норм законодавства з питань: регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, з`ясування питання щодо дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України не може бути предметом фактичної перевірки.

Наказ №221 від 21.01.2021 у якості підставі для проведення фактичної перевірки позивача містить посилання на положення підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Проте, згадані вище положення ПК України не вказують на наявність у контролюючого органу повноважень на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України в частині подання до податкової інспекції за місцем обліку повідомлення про об`єкти оподаткування.

Застосування законодавцем у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України словосполучення "та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи" не наділяє відповідача повноваженнями на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань подання платником повідомлення за формою №20-ОПП, оскільки таке повідомлення не є документом дозвільного характеру, перевірка наявності якого належить до предмета контролю у ході проведення фактичної перевірки.

За вищевикладених обставин суд зауважує, що відповідач у спірних відносинах допустив розширене тлумачення своїх повноважень, оскільки обраний ним спосіб реалізації владної управлінської функції щодо здійснення контролю за дотриманням позивачем вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України не входить до предмета фактичної перевірки.

Наведене у свою чергу є підставою для висновку про невідповідність спірного податкового повідомлення-рішення вимогам частини другої статті 2 КАС України, що є достатньою підставою для визнання цього податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

Крім того, суд враховує, що на дату проведення відповідачем фактичної перевірки чинною редакцією пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України було встановлено мораторій на проведення фактичних перевірок, окрім перевірок в частині порушення вимог законодавства щодо: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, податковий орган не мав підстав для дослідження у ході проведення фактичної перевірки питання дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №2 від 25.06.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст.90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків про порушення позивачем податкової дисципліни та не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи конкретні обставини даної справи, в межах заявлених позивачем аргументів, з урахуванням наданих сторонами письмових доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до адміністративного суду з даним позовом сума судового збору становить 7 744,80 грн, яка у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 1 квітня 2021 року №1, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 червня 2021 року №2, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариство «БІАС» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7744,80 грн. (сім тисяч сімсот сорок чотири гривні 80 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Приватне акціонерне товариство «БІАС», місцезнаходження: 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 14; .

Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Повне судове рішення складено 05.11.2021.

Суддя М.О. Семененко