Справа № 640/16958/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження питання щодо ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет»
до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС
Державної податкової служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня №2608131/42327952 від 28 квітня 2021 року про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №29 від 09 квітня 2021 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» задоволені в повному обсязі.

13 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В обгрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що при зверненні до суду з вказаною позовною заявою було заявлено вимогу щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача судового збору та суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року позовні вимоги товариства задоволені та стягнуто з відповідача судовий, проте, не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, представник позивача просив ухвалити додаткове рішення суду та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, судом встановлено, що при зверненні до суду з цією позовною заявою позивач просив у тому числі стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, проте, при ухваленні рішення суду 27 вересня 2021 року судом не вирішено це питання.

У відповідності до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що адміністративна справа №640/16958/21 була розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, з урахуванням положень частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення в тому самому порядку, що й рішення суду від 27 вересня 2021 року.

Розглянувши вимоги позивача в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення цього питання, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2021 року між Адвокатом Самосуд Ж.О. (далі по тексту - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» (далі по тексту - замовник) укладено угоду про надання правничої допомоги (далі по тексту - угода), відповідно до умов якої виконавець прийняв на себе зобов`язання по наданню клієнту консультаційних, юридичних і представницьких послуг, в тому числі по захисту інтересів останнього в усіх органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх форми власності чи підпорядкування, господарських, адміністративних судах та судах загальної юрисдикції.

Розділом 3 угоди, зокрема, пунктом 3.1., передбачено, що розмір винагороди (гонорару) і порядок його внесення визначаються додатковими угодами.

Умовами укладеної між сторонами основної угоди додаткової угоди від 02 квітня 2021 року визначено порядок, строки та розмір гонорару.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії додаткової угоди №17 від 17 травня 2021 року до угоди про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року (пункт 2) найменування та вартість послуг (гонорару) розраховуються на підставі даних, зазначених в таблиці та додатково погоджуються сторонами в додатках до даної додаткової угоди №17 від 17 травня 2021 року.

Відповідно до додатку №1 до додаткової угоди №17 від 17 травня 2021 року до угоди про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року, сторони визначили найменування та вартість послуг (гонорару), які виконавець зобов`язався надати, а клієнт - сплатити:

1. вивчення матеріалів, кількість витраченого часу - 1,5 годин, вартість 1 години 1000,00 грн, вартість послуги - 1500,00 грн;

2. дослідження законодавства, що регламентує предмет спору, кількість витраченого часу - 2 години, вартість 1 години 1000,00 грн, вартість послуги - 2000,00 грн;

3. підготовка позовної заяви для подання до Окружного адміністративного суду міста Києва, кількість витраченого часу - 4 години, вартість 1 години 1000,00 грн, вартість послуги - 4000,00 грн;

4. оформлення додатків до скарги - зняття ксерокопій документів, кількість витраченого часу - 1 година, вартість 1 години 500,00 грн, вартість послуги - 500,00 грн;

5. необхідність досвіду для успішного завершення доручення, вартість послуги - 4000,00 грн;

6. особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення, вартість послуги - 1000,00 грн.

Аналогічний зміст має й акт виконаних робіт від 09 червня 2021 року, підписаний сторонами угоди про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року.

Як вбачається з наданої суду копії платіжного доручення №1055 від 10 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» перерахувало на рахунок Самосуд Ж.О. грошові кошти у розмірі 13000,00 грн з призначенням платежу: «оплата за надання правничої допомоги згідно акту від 09.06.21 по справі №640/16958/21 без ПДВ».

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту - Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI)видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI).

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень закону дає підстави суду дійти висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а згідно з частиною 7 цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

Суд наголошує, що відповідач не подавав до суду заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити, що вивчення матеріалів, дослідження законодавства, що регламентує предмет спору, оформлення додатків до скарги - зняття ксерокопій документів є виконанням умов договору щодо надання правової допомоги та не може бути віднесено до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у розумінні вимог чинного законодавства.

Більш того, необхідність досвіду для успішного завершення доручення, вартість якої визначена у 4000,00 грн та особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення, вартістю у 1000,00 грн взагалі не можуть бути розцінені, як судові витрати (витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги), адже суб`єкт владних повноважень, який виступає відповідачем у конкретній справі не повинен сплачувати будь-які кошти на користь позивача за наявність достатнього досвіду у адвоката, послугами якого скористався позивач, для успішного завершення доручення останнього чи сплачувати особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення.

Крім того, слід також наголосити, що сам зміст позовної заяви викладений на трьох аркушах, з яких майже півтора аркуша це зазначення найменування учасників справи та переліку доданих до позовної заяви документів (на виконання вимог частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України), ще одна сторінка позовної заяви - це обгрунтування витрат на професійну правничу допомогу, також майже одна сторінка це цитування висновків Європейського суду з прав людини та загалом лише 17 абзаців позовної заяви - виклад обставин, якими позивач обгрунтовує заявлені ним позовні вимоги.

На переконання суду, вартість такої послуги у 4000,00 грн (кількість витраченого часу 4 години ), з урахуванням того, що дана справа є справою незначною складності та з приводу аналогічних правовідносин неодноразово висловлювались суди вищих інстанцій, що, в свою чергу, підтверджує її незначну складність, не є співмірною із фактичним обсягом роботи, який виконав адвокат, а тому, зважаючи на те, що відповідачем не було надано заперечень щодо суми витрат на професійну (правничу) допомогу, як і про її стягнення взагалі, суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість вимоги позивача та наявності правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн з кожного.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 47, ) понесені ним судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

2. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Сікрет» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 47, ) понесені ним судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ).

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.Ю. Гарник