Справа № 440/12401/21
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08 листопада 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/12401/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Костенко Г.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми), третя особа: Головне управління ДФС у Полтавській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа: Полтавський ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) про:

- скасування постанови головного державного виконавця Полтавського головного територіального управління юстиції у Полтавській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Опанасенко Ю.В., винесену в рамках виконавчого провадження від 16.10.2018 №57437224 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на картковому рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який відкритий у АТ КБ "ПриватБанк";

- зобов`язання державного виконавця Полтавського головного територіального управління юстиції у Полтавській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Опанасенко Ю.В. скасувати арешт на грошові кошти, а саме заробітну плату ОСОБА_1 , що міститься на картковому рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який відкритий у АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа: Полтавський ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) про скасування постанови залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення йому копії ухвали від 11 жовтня 2021 року, шляхом надання до суду: позовної заяви (та її копій для сторін) з відкоригованими позовними вимогами із зазначенням належного складу учасників справи; документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. - (Номер рахунку - UA 4016712, Код за ЄДРПОУ - 37959255, Отримувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Призначення платежу : Судовий збір, за позовом _______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону; копію оскаржуваної постанови або, у разі відсутності у позивача, клопотання про її витребування; у разі порушення строку звернення до суду, визначеного ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин пропуску строку або доказів на підтвердження факту дотримання такого строку.

23 жовтня 2021 року представником позивача, на виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року, надано до суду: три екземпляри уточненої позовної заяви із зазначеним належного складу учасників справи, квитанцію про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн, копію оскаржуваної постанови та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що на початку березня 2021 року ОСОБА_1 стало відомо про існування оскаржуваної постанови. З метою врегулювання питання в досудовому порядку ОСОБА_1 05.03.2021 звернувся до начальника Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) із заявою про скасування арешту коштів на картковому рахунку, на який він отримує заробітну плату. На зазначену заяву отримано відповідь від 16.03.2021 вих.№6662 про відмову у задоволені заяви. 14.09.2021 представник позивача звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із адвокатським запитом про надання документального підтвердження, що картковий рахунок ОСОБА_1 має спеціальний режим використання. 17.09.2021 отримано відмову на адвокатський запит. 24.09.2021 представник позивача звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області зі скаргою на дії державного виконавця, зокрема, просив скасувати постанову від 16.10.2018 №57437224 про арешт коштів боржника. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29.09.2021 відмовлено у відкриті провадження та роз`яснено про право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства. 06.10.2021 позов було подано до Полтавського окружного адміністративного суду.

Наведені обставини, на думку представника позивача, дають можливість суду визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду.

Проте, суд критично ставиться до таких тверджень позивача, з огляду на наступне.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 року у справі №640/20468/18 зазначив, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Конституційний Суд України рішенням від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України, у чинній на той час редакції, підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Положенням статті 129 Конституції України та ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року Надточій проти України принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є пред`явлення адміністративного позову шляхом подання позовної заяви із дотриманням вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, насамперед його статтями 122, 160-161, 287.

Отже, суд вважає, що чинне законодавство, встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як було встановлено судом вище, у відповідності до частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України у визначеній категорії спору позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач оскаржує постанову головного державного виконавця Полтавського головного територіального управління юстиції у Полтавській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Опанасенко Ю.В. від 16.10.2018 №57437224 про арешт коштів боржника.

Представник позивача зазначає, що про існування спірної постанови ОСОБА_1 стало відомо на початку березня 2021 року.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З аналізу наведеної норми, судом встановлено, що порядок досудового врегулювання спору застосовується не до всіх категорій спорів, а лише до тих, які передбачені законодавством.

В контексті наведеного суд ураховує, що статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

При цьому, ані статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження", ані статтею 287 КАС України не містить окремих строків звернення до суду у випадку вибору позивачем оскарження постанови державного виконавця шляхом звернення до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що законодавством не передбачено можливості досудового порядку вирішення спору щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавцем боржником.

Частиною 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено єдиний строк для учасників виконавчого провадження для оскарження постанов державного виконавця протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, реалізувати право на оскарження постанови державного виконавця позивач має право одночасно зі зверненням як до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, так і до суду, не очікуючи отримання відповіді начальника відділу органу Державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що позивачем було обрано порядок оскарження постанови від 16.10.2018 у виконавчому провадженні №57437224 про арешт коштів боржника, шляхом звернення до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

При цьому, оскарження постанови від 16.10.2018 у виконавчому провадженні №57437224 про арешт коштів боржника, шляхом звернення до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, не позбавляло ОСОБА_1 можливості звернутися до суду з адміністративним позовом.

Також слід відмітити, що направлення відповідного звернення 05.03.2021 позивачем не є досудовим врегулюванням спору в розумінні КАС України.

Поважних причин не звернення у десятиденний строк до суду з позовом про оскарження постанови від 16.10.2018 у виконавчому провадженні №57437224 про арешт коштів боржника, з моменту звернення до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець 05.03.2021, позивачем суду не надано.

Щодо посилання представника позивача на те, що скарга на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №57437224, 24.09.2021 була подана до Полтавського районного суду Полтавської області, та за результатом розгляду якої прийнята ухвала від 29.09.2021 про відмову у відкритті провадження, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного провадження, суд зазначає, що необізнаність позивача (представника позивача) у чинному законодавстві не є поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до адміністративного суду.

Більше того, суд зазначає, що звернення до Полтавського районного суду Полтавської області зі скаргою відбулось 24.09.2021, тобто, з пропуском десятиденного строку.

Також суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 (далі - №540-ІХ від 30.03.2020), який набрав чинності з 02.04.2020р., внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, доповнено розділ VІ "Прикінцеві положення" пунктом 3 за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки звернення до суду продовжуються на строк дії такого карантину. Разом з тим, суд зазначає, що 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 (далі - №731-ІХ від 18.06.2020р.), відповідно до п.2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, згідно з Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 строки звернення з даним позовом сплинули.

З огляду на викладене, оскільки предметом даного позову є постанова державного виконавця, а саме, постанова від 16.10.2018 у виконавчому провадженні №57437224 про арешт коштів боржника, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено десятиденний строк для звернення до суду з позовною заявою про оскарження зазначеної постанови.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частини 2 статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду та повернути ОСОБА_1 позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 287, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми), третя особа: Головне управління ДФС у Полтавській області про скасування постанови повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Костенко