Справа № 540/4848/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4848/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного. управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2020 року №Ф-16439-51-У,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі відповідач) у якому просить: визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі № Ф-16439-51-У від 11.11.2020 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 32834,56 грн.

Ухвалою від 02.09.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 20.09.2021 відмовлено відповідачу у залишенні позову без розгляду та замінено відповідача правонаступником у зв`язку із реорганізацією.

06.10.2021 позивач надіслав заяву про збільшення позовних вимог, просив суд зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом виключення сум єдиного соціального внеску в розмірі 32834,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2021 р. позивач дізнався з особистого кабінету АТ КБ «Приватбанк» про постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням № 66525620 з виконання вимоги ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №0-16439-51-У від 11.11.2020 в сумі 32 834,56 грн. Стверджує, що він був узятий на облік як платник податків як фізична особа-підприємець 03.10.2001 року та як платник єдиного внеску 02.10.2001 року, та припинив з 31.08.2021 р. діяльність як фізичної особи-підприємця. Із березня 2005 року позивачем підприємницька діяльність взагалі не здійснювалась, жодних доходів від такої діяльності отримано не було, у зв`язку з чим 02.03.2005 року було подано заяву до Державної податкової інспекції у м.Херсоні про зняття позивача з обліку платника податків та 04.04.2005 року звіт як платника єдиного податку за перший квартал 2005 року. Разом із цим, в період з 01.10.2014 по теперішній час позивач працює у ТОВ «Білозерський» на посаді директора, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Білозерський» від 21.04.2017 р., наказом про прийняття на роботу № 23-К від 01.10.2014, відомостями з трудової книжки. Крім цього індивідуальними відомостями про застраховану особу підтверджується, що за період роботи з 2014 по 2021 рік за позивача сплачувався єдиний соціальний внесок.

Враховуючи наведені обставини, вважає протиправною спірну вимогу та просить суд задовольнити позов повністю.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що посилання позивача на те, що фактично він не вів підприємницьку діяльність, не є підставою для скасування оскаржуваної вимоги. Позивач з моменту державної реєстрації у якості фізичної особи-підприємця та взяття на облік в органах державної податкової служби зобов`язаний сплачувати належні податки та збори, а з урахуванням змін, визначених Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-VІІІ, з 01.01.2017 позивач був зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок незалежно від здійснення підприємницької діяльності та отриманого доходу (прибутку) у звітному кварталі, або окремому місяці звітного кварталу. Станом на 31.10.2020 контролюючим органом було сформовано вимогу від 11.11.2020 № Ф-16439-51 на суму 35588,74 гривень та надіслано за адресою позивача: АДРЕСА_1 (зазначену в реєстраційних та облікових даних платників податків) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор 209). 03.01.2021 дане поштове відправлення було повернуто з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою.

Стверджує, що фізичні особи-підприємці, в тому числі й ті, які одночасно працюють за трудовим договором і є найманими працівниками, не звільняються від обов`язків платника єдиного внеску, у тому числі обов`язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати мінімальний єдиний внесок за себе, як за фізичну особу-підприємця. В даному випадку не має подвійного оподаткування, адже за фізичну особу- підприємця, яка працює найманим працівником, внесок сплачує страхувальник (роботодавець) за рахунок власних коштів. До того ж, єдиний внесок в такому випадку сплачується різними платниками, у різних розмірах та з інших правових підстав, що додатково свідчить про відсутність факту подвійного стягнення до бюджету єдиного внеску. Крім того, застрахованою особою у розумінні положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI є фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Отже, Закон допускає одночасну сплату єдиного внеску як самим застрахованим, так і страхувальником. Тобто, обставина, що позивач був зареєстрований як фізична особа - підприємець та одночасно працював, не впливає на правомірність нарахування йому єдиного внеску як фізичній особі-підприємцю та не звільняє від обов`язку зі сплати такого внеску у встановлених законом порядку та розмірі.

Із вказаних підстав вваж є спірну вимогу правомірною та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 03.10.2001 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем 03.10.2001 взятий на облік податковим органом як платник податків.

31.08.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 001062426 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 (а.с. 9).

Станом на 31.10.2020 контролюючим органом була сформована вимога від 11.11.2020 № Ф-16439-51 на суму 35588,74 гривень та надіслана на адресу позивача (а.с.8).

27.08.2021 р. позивач дізнався з особистого кабінету АТ КБ «Приватбанк» про постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням № 66525620 з виконання вимоги ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №0-16439-51-У від 11.11.2020 в сумі 32 834,56 грн.

Копію податкової вимоги позивач отримав 30.08.2021 р. безпосередньо звернувшись до старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яндри Тетяни Анатоліївни, яка відкрила виконавче провадження.

Не погодившись із вимогою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у даній справі, суд використовує наступні правові норми у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці.

Згідно норм Закону № 2464 можуть бути звільнені від сплати єдиного соціального внеску фізичні особи-підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2464, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч.І ст.7 Закону № 2464).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Суд відмічає, що сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо)

Слід зазначити, що відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

При вирішенні спірних правовідносин, суд застосовує правові висновки Верховного суду, викладені в постанові від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19, у якій суд зазначає, що тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Судом встановлено, що позивач 02.03.2005 подав до податкового органу заяву про зняття з обліку як платника податків у зв`язку із ліквідацією (а.с. 10).

Також у період з 01.10.2014 по теперішній час позивач працює у ТОВ «Білозерський» на посаді директора, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Білозерський», наказом про прийняття на роботу № 23-К від 01.10.2014, відомостями з трудової книжки (а.с. 12 15).

Крім цього індивідуальними відомостями про застраховану особу підтверджується, що за період роботи з 2014 по 2021 рік за позивача сплачувався єдиний соціальний внесок (а.с.18 19).

Варто зазначити, що Законом №2464-VI не визначено обов`язку фізичної особи - підприємця сплачувати єдиний внесок за себе самостійно у разі, коли така особа не веде підприємницьку діяльність, а працевлаштована як найманий працівник за трудовим договором і єдиний внесок за неї сплачує роботодавець.

Таким чином позовні вимоги в частині скасування спірної вимоги №0-16439-51-У від 11.11.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом виключення сум єдиного соціального внеску в розмірі 32834,56 грн., суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5, Зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 березня 2021 р. за № 321/35943 затверджений Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок № 5).

Підрозділом 4 розділу V «Перенесення до ІКП, визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи, сум грошових зобов`язань, податкових та інших платежів, єдиного внеску. Методи контролю відповідності показників результатів контрольно-перевірочної роботи даним ІКП» Порядку № 5 унормоване відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП.

Так працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: … рішення суду, прийняте по суті (ч. 1 підрозділу 4 розділу V Порядку № 5).

Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами: …. 4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) ("Скасовується в судовому порядку"/"Вручено, судовий розгляд").

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на "Скасовується в судовому порядку" / "Вручено, судовий розгляд".

Під час часткового скасування формується нове податкове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

Під час збільшення зазначених сум у податковому повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску формується податкове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані в пункті 2 підрозділу 1 цього розділу).

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Вручено, судовий розгляд"), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку) / зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Скасовується в судовому порядку"), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень (ч. 2 підрозділу 4 розділу V Порядку № 5).

Таким чином, вимога позивача в частині зобов`язання відповідача вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 , шляхом виключення сум єдиного соціального внеску в розмірі 32834,56 грн. не підлягає задоволенню, оскільки вимога є передчасною та відсутні підстави вважати, що право позивача буде порушено з боку відповідача після набрання законної сили рішенням суду щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Зважаючи ту обставину, що суд дійшов висновку щодо протиправності винесеної вимоги про сплату боргу недоїмки №0-16439-51-У від 11.11.2020, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі № Ф-16439-51-У від 11.11.2020 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 32834,56 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73022, м.Херсон, просп.Ушакова, 75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 111060000