Справа № 540/4279/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4279/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС), у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у списанні облікованого безнадійного податкового боргу у сумі 957,52 грн., у сумі 6144,41 грн., у сумі 53,80 гри., який виник у 2011 року на підставі поданої декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі списати облікований безнадійний податковий борі у сумі 957,52 грн., у сумі 6144,41 грн., у сумі 53,80 грн., який виник у 2014 року на підставі поданої декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що 13.07.2021 року ним отримано лист №1306416/21-22-13-01-11 Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, зі змісту якого вбачається існування податкового боргу по сплаті земельного податку з фізичних осіб на суму 957,52 грн, на суму 6144,41 грн, на суму 53,80 грн, щ нарахований на земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території АР Крим. В липні 2021 року позивач звернувся з заявою про списання боргу, однак отримав відмову. Вважаючи, що внаслідок спливу строку давності, встановленого статтею 102 ПК України вказана сума податкового боргу підлягає списанню як "безнадійний податковий борг". Не вчинення відповідачем дій зі списання податкового боргу позивач вважає проявом протиправної бездіяльності.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року провадження в справі відкрито. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.09.2021 року до суду від ГУ ДПС надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначив, що прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу належить до дискреційних повноважень органу доходів і зборів.

Разом з тим відповідно пп.12 п.12.3 ст. 12 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" зупиняється застосування до платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" норм статей 59, 60, 87-101, 124, 126 і 129 Податкового кодексу України.

Тому списання податкового боргу позивача, яке врегульовано ст.101 ПК України, порушує наведені приписи пп.12 п.12.3 ст. 12 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що згідно довідки від 03.04.2019 року №3216- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

Листом від 08.07.2021 року №1306416/21-22-13-01-11 ГУ ДПС повідомило позивача, що станом на 07.07.2021 року за ним обліковується податковий борг, зокрема по земельному податку з фізичних осіб на суми 957,52 грн, 6144,41 грн, 53,80 грн.

14.07.2021 року позивачем подано заяву про списання вказаних сум податкового боргу.

Листом від 03.08.2021 року №14870/6/21-22-13-02-4 відповідач повідомив, що списання податкового боргу фізичних осіб-підприємців, які змінили місце проживання, нормами Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" не передбачено. Враховуючи викладене, відповідач повідомив, що підстави для списання боргу відсутні.

З матеріалів справи та з відзиву відповідача вбачається, що означені суми податкового боргу з плати за землю рахуються за позивачем по теперішній час. ОСОБА_1 вважає, що податковий борг підлягав списання контролюючим органом як безнадійний, а тому відсутність таких дій з боку позивача є проявом протиправної бездіяльності.

З метою зобов`язати відповідача вчинити дії зі списання заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Так, відповідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України тут і далі в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, відповідно до пункту 26 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України на період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Відповідно до пункту 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст.287 ПК України).

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 стверджує, що заявлений ним до списання податковий борг утворився внаслідок самостійно задекларованого зобов`язання за 2013 рік.

З метою підтвердження чи спростування обставин утворення податкового боргу, суд ухвалою від 25.08.2021 року зобов`язав відповідача в строк до 15.09.2021 року надати суду відомості щодо утворення та стану спірного податкового зобов`язання.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно ч.2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч.6 ст.80 КАС України).

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч.7 ст.80 КАС України).

Згідно ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

В даному конкретному випадку, обов`язковим до виконання судовим рішенням відповідачу - суб`єкту владних повноважень встановлено зобов`язання. Про існування такого зобов`язання відповідача був повідомлений належним чином. Проте, не зважаючи на викладене, в порушення наведених приписів Конституції та кодифікованого закону України відповідач вимоги ухвали суду не виконав, відомостей щодо утворення спірного податкового зобов`язання не надав.

Таким чином підстави ненадання доказів відповідачем не можуть бути визнані судом поважними.

Також суд зазначає, що п.5 ч.2 ст.162 КАС України передбачено, що в відзиві на позов, окрім іншого, зазначаються заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Разом з тим, у відзиві запитана судом інформація щодо утворення спірного податкового зобов`язання не розкрита, заперечень стосовно тверджень позивача про обставини її утворення не надано.

Приймаючи остаточне рішення, суд враховує наступне.

Так, відповідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тому, суд вважає за доцільне застосувати у такому випадку наслідки неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин передбачені ч.9 ст.80 КАС України - визнати обставину для з`ясування якої витребовувався доказ, а саме те, що податковий борг, досліджений в рамках даної справи утворився в 2014 році.

Також, при формуванні наведеного рішення судом враховано відсутність заперечень відповідача щодо тверджень ОСОБА_1 про обставини та дату утворення боргу.

Відповідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, ОСОБА_1 в позовній заяві самостійно визнає наявність в нього податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб в розмірах 957,52 грн, 6144,41 грн, 53,80 грн станом на кінець 2014 року (арк.3 позовної заяви), який ним сплачений не був.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

У пункті 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків № 577 , дія якого поширюється на фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами і на яких покладено обов`язок сплати податків та зборів згідно з Кодексом.

Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Крім того суд наголошує що відповідно до пунктів 3.1, 3.2., пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 - списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року (справа № 813/3277/18), від 9 липня 2019 року (справа №0240/2269/18-а), від 4 вересня 2018 року (справа №813/4430/16).

Разом з тим, в даному випадку, обов`язок відповідача списати визнаний ОСОБА_1 податковий борг наразі не виник, що вбачається з викладених нижче норм чинного законодавства.

Так, особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України визначено Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" від 12.08.2014 № 1636-VII (далі - Закон №1636).

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону №1636 на території вільної економічної зони "Крим" (далі - ВЕЗ "Крим") діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб.

Вільна економічна зона "Крим" (далі ВЕЗ "Крим") запроваджується у межах двох адміністративно-територіальних одиниць України: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (пункт 1.1 статті 1 Закону № 1636).

Статтею 5 Закону №1636 визначені особливості справляння податків на території вільної економічної зони "Крим", відповідно до пункту 5.3 якої фізична особа, яка має податкову адресу (місце проживання), юридична особа (відокремлений підрозділ), яка має податкову адресу (місцезнаходження) на території ВЕЗ "Крим", прирівнюються з метою оподаткування до нерезидента.

Фізична особа, яка має податкову адресу (місце проживання), юридична особа (відокремлений підрозділ), яка має податкову адресу (місцезнаходження) на іншій території України, прирівнюються з метою оподаткування до резидента.

Згідно з підпунктом 12 пункту 12.3 статті 12 Закону № 1636 зупиняється застосування до платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" норм статей 59, 60, 87-101, 124, 126 і 129 Податкового кодексу України.

Податкова інформація про суми податкового боргу платників податків з місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Наведені норми Закону № 1636 кореспондуються з пп. 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, відповідно якого, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються:

з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця;

з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

З аналізу викладеного в сукупності вбачається, що норми ПК України та Закону №1636 зупиняють відносно фізичних осіб - платників податків з місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" дію 59, 60, 87-101, 124, 126 і 129 Податкового кодексу України.

Серед перелічених статей, дія яких зупинена, наявна в тому числі й ст. 101 ПК України, яка врегульовує питання списання безнадійного податкового боргу, у тому числі пені та штрафних санкцій, нарахованих на такий податковий борг. Тобто, списання безнадійного податкового боргу на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) та під час тимчасової окупації території ВЕЗ "Крим" зупинена.

Крім наведеного, пп. 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Таким чином, перебіг строку в 1095 днів, за закінченням якого податковий борг визнається безнадійним, також зупинено законодавцем.

Різняться означені вище норми ПК України та Закону № 1636 лише в обставинах, з настанням яких дія зупинених статей ПК України поновлюється. Так, окрім моменту закінчення окупації, антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил (ООС), обставиною, що відновлює застосування до позивача, як до особи з зареєстрованим місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим" є згідно ПК України - дата реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця.

Норми ж Закону № 1636 визначають, що дія норм поширюється на осіб, з місцезнаходженням на території ВЕЗ "Крим". Тобто, зміна місцезнаходження на не окуповану частини України має наслідком поновлення дії зупинених статей ПК України.

Реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи регламентована ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно якої довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи може вважатись доказом зміни зареєстрованого місцезнаходження фізичної особи.

В даному конкретному випадку, довідка ОСОБА_1 датована 03.04.2019 року, тобто саме з цієї дати дія статей 59, 60, 87-101, 102, 124, 126, 129 ПК України поновлена відносно позивача.

Отже, строк у 1095 днів, з якого податковий борг ОСОБА_1 може набути статусу безнадійного, розпочав перебіг з 03.04.2019 року (станом на дату його виникнення - кінець 2014 року, перебіг строку вже було зупинено) та закінчиться 03.04.2022 року.

До настання наведеної дати, податковий борг позивача, щодо списання якого виник спір, не може вважатись безнадійним, а отже списанню на підставі ст.101 ПК України не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо відмови в списанні визнаного ОСОБА_1 податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб у сумі 957,52 грн, у сумі 6144,41 грн, у сумі 53,80 грн, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111030000