Справа № 440/6583/20
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 р.Справа № 440/6583/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Перцової Т.С. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 р. (ухвалене суддею Удовіченко С.О., повний текст якого складено 03.02.2021 р.) по справі № 440/6583/20

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Міністерство оборони України
про визнання документу таким, що не відповідає дійсності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненаданні довідки про обставини отримання ОСОБА_1 травми під час виконання службових обов`язків на власному автомобілі "Peugeto 301", д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яка сталася 11.08.2014 р. приблизно о 13:20-13:45, біля кафе "Дубки" по вул. Лісній смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно призначити та провести службове розслідування та надати довідку про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 на власному автомобілі "Peugeto 301" д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яка сталася 11.08.2014 р. приблизно о 13:20-13:45, біля кафе "Дубки" по вул. Лісній, смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, згідно додатку № 5 до "Положення про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 р. позов задоволено частково, а саме: зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно призначити та провести службове розслідування та надати довідку про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 на власному автомобілі "Peugeto 301", д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яка сталася 11.08.2014 р. приблизно о 13:20-13:45, біля кафе "Дубки" по вул. Лісній, смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, згідно додатку № 5 до "Положення про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 р. та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивачем подано до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що в період з 05.10.2009 р. по 28.04.2015 р. ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника відділення військової служби правопорядку Дніпропетровського зонального відділу військової служби правопорядку Південного територіального управління військової служби правопорядку Збройних Сил України (а.с. 15-16).

11.08.2014 р. о 13:45 год. біля кафе "Дубки" по вул. Лісній, смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області ОСОБА_1 , під час виконання службових обов`язків за посадою, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 госпіталізовано у військовий госпіталь Військової частини НОМЕР_3 з діагнозом: "Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій верхньої та середньої третин лівого передпліччя" (а.с. 29-30).

09.09.2014 р. начальником Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку затверджено наказ № 79 "Про результати службового розслідування" (а.с. 136).

За змістом наказу № 79, проведеним службовим розслідуванням з метою з`ясування обставин травмування начальника відділення Військової служби правопорядку (смт. Черкаське) підполковника ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його участі, що мало місце 11.08.2014 р., встановлено, що 11.08.2014 р. підполковник ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків за посадою, на власному автомобілі "Peugeto 301", д.н.з. НОМЕР_2 повертався у відділення Військової служби праворорядку (смт. Черкаське) з ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого в м. Новомосковську, де організовував взаємодію з військовим комісаром щодо розшукових заходів відносно військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини. 11.08.2014 р. о 13:20 год. підполковник ОСОБА_1 рухався в смт. Черкаському по вул. Лісній біля кафе "Дубки" зі швидкістю 60 км/год, коли побачив на дорозі дитину. З метою уникнути зіткнення з дитиною, підполковник ОСОБА_1 різко вивернув кермо вліво та загальмував, однак не зміг уникнути зіткнення з перешкодою (деревом). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підполковник ОСОБА_1 уникнув зіткнення із дитиною, однак особисто був травмований, у зв`язку із чим в той же день госпіталізований у військовий госпіталь Військової частини НОМЕР_3 з діагнозом: "Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій верхньої та середньої третин лівого передпліччя". Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди з боку підполковника ОСОБА_1 на власному автомобілі підтверджується Довідкою від 11.08.2014 р. інспектора відділення Новомосковської державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_2 , який прибув до місця пригоди та зафіксував факт наїзду на перешкоду (дерево). Відповідно до Висновку № 114 від 11.08.2014 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого лікарем Новомосковської центральної районної лікарні ОСОБА_3 , що у підполковника ОСОБА_1 11.08.2014 р. о 17:00 год. ознак сп`яніння не виявлено. Беручи до уваги вищевикладене слід дійти висновку, що причинами та умовами, що обумовили скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю начальника відділення Вслужби правопорядку (смт. Черкаське) підполковника ОСОБА_1 являється здійснення ним вимушеного маневра для об`їзду на шляху руху раптової перешкоди, внаслідок чого відбулося зіткнення з деревом, що призвело до отримання травм військовослужбовцем.

В подальшому за висновком Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на підставі статей 52б, 53в, 13б, 2в, 39в, 75б, 17в, 57в в графи III Розкладу хвороб станом на 28.02.2020 р. ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 38).

Наказом начальника Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку № 86 від 30.04.2020 р. ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "б" (за станом здоров`я) (а.с. 40-41).

02.06.2020 р. відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК № 703819 ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з проходженням служби (а.с. 42).

Оскільки довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) є обов`язковою для прийняття військово-лікарською комісією постанови про причинний зв`язок поранення (контузії, каліцтва) з проходженням військової служби, ОСОБА_1 02.04.2020 р. звернувся до Східного територіального управління Військової служби правопорядку із листом у якому просив, відповідно до положень та пункту 3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України від 06.02.2001 р. № 36 "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", та з метою соціального та правового захисту провести службове розслідування зі складанням актів та видачі довідки про обставини травм, передбаченої Додатком 5 "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" (а.с. 17).

Листом № 3308/юк від 26.05.2020 р. Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що з наданих документів неможливо однозначно встановити причинно-наслідкой зв`язок отриманих травм під час ДТП 11.08.2014 р., оскільки подані документи носять суперечливий характер. Що стосується видачі довідки про травмування, що мало місце 11.08.2014 р., то Військова частина НОМЕР_1 не має можливості надати відповідну довідку за тих обставин, які за своєю сукупністю ставлять під сумнів настання нещасного випадку та визнання цих обставин, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, передбаченими пунктом 11 Розділу II Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001 р. № 36 та ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Не погоджуючись із такою відповіддю та фактичною відмовою у проведенні службового розслідування та видачі довідки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи в частині позов, суд першої інстанції виходив з того, що у Військової частини НОМЕР_1 наявні повноваження в розгляді заяви ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (в подальшому - Закон№ 2232-ХІІ; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону № 2232-ХІІ, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Спірні правовідносини що виникли між сторонами регулюються Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (в подальшому - Положення № 402, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у пункті 6.2. вказаного наказу визначений перелік документів які подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час. Також зазначено, що на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтва, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Згідно із п. 21.7 Положення № 402, постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), у якій зазначається, що військовослужбовець (військовозобов`язаний, резервіст) проходив військову службу (збори) в момент одержання поранення (контузії, травми, каліцтва).

Судовим розглядом встановлено, що військово-лікарською комісією у Свідоцтві про хворобу № 931 та Свідоцтві про хворобу № 267 на ВЛК зазначено, що позивач отримав ЗЧМТ травму, проте довідка про обставини отримання травми не надана.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) є обов`язковою для прийняття військово-лікарською комісією постанови про причинний зв`язок поранення (контузії, каліцтва) з проходженням військової служби.

Також судовим розглядом встановлено, що довідка про обставини травми не складалась та не підшивалась до особової справи та не надавалась позивачу.

З форми зразка Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначеної у Додатку № 5 до Положення № 402 вбачається, що підставою для складення довідки є акт розслідування, проведений згідно з наказом командира військової частини.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (в подальшому - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 р. № 36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 р. за № 169/5360 (в подальшому - Інструкція № 36, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 1.5 Інструкції № 36, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, що сталися під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень (заподіяних іншою особою), гострого професійного захворювання і гострого професійного* та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також випадки смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції № 36, за результатами розслідування нещасних випадків складається акт (додаток 1 до Інструкції). Нещасні випадки, на які складається акт про нещасний випадок, реєструються у журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків (додаток 2 до Інструкції).

Згідно із п. 1.8 Інструкції № 36, за результатами розслідування не складається акт (додаток 1 до Інструкції) і не беруться на облік нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями: внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин під час проведення робіт і виконання обов`язків військової служби або порушенням вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, був наказом командира (начальника) усунутий від виконання обов`язків військової служби; під час скоєння військовослужбовцями злочинів або правопорушень, якщо ці дії зафіксовані й на них є рішення суду або прокуратури; у разі природної смерті, самогубства, якщо це не було наслідком впливу психофізичних, небезпечних і шкідливих факторів під час виконання обов`язків військової служби за наявності офіційного висновку уповноважених органів; у разі навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; під час виконання дій, що не входять до обов`язків військової служби.

Вищевикладений перелік є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявні на дату розгляду справи документи свідчать про відсутність підстав, які визначені пунктом 1.8 Інструкції.

Згідно із п. 2.3 Інструкції № 36, командир військової частини після отримання повідомлення про нещасний випадок зобов`язаний наказом по військовій частині протягом доби призначити комісію з розслідування нещасних випадків (перелік нещасних випадків визначено в пункті 1.5 Інструкції) у складі голови комісії (одного із своїх заступників) та її членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, фахівців відповідних служб (охорони праці, пожежної, автомобільної, медичної тощо);

Відповідно до п. 2.5 Інструкції № 36, комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом трьох робочих днів. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; установити обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (закони, статути, положення, правила, інструкції, настанови тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт (додаток 1 до Інструкції) у п`яти примірниках або шести, якщо військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини, і передати його на затвердження командиру військової частини. Усі примірники акта (додаток 1 до Інструкції) підписуються головою комісії та всіма її членами.

Згідно із п. 2.8 інструкції № 36, командир військової частини у термін до п`яти діб після закінчення розслідування затверджує п`ять примірників акта (додаток 1 до Інструкції) (шість - якщо військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини.
Судовим розглядом встановлено, що 11.08.2014 р. підполковник ОСОБА_1 , під час виконання службових обов`язків за посадою, на власному автомобілі "Peugeto 301", д.н.з. НОМЕР_2 , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та отримав закриту черепно-мозкову травму.

Проте, за результатами події, яка трапилася із ОСОБА_1 11.08.2014 р. акт за формою НВ-1 не складався, що у свою чергу свідчить і про відсутність складеної довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Тобто, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті з розслідування нещасного випадку.

Як встановлено судовим розглядом, з 05.09.2009 р. по 28.04.2015 р., ОСОБА_1 , проходив службу на посаді начальника відділення Військової служби правопорядку (смт Черкаське) Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку, яке підпорядковувалось та входило в зону відповідальності Південного територіального управління Військової служби правопорядку, відповідно до наказу Міністерства оборони України "Про розподіл зон діяльності органів управління та підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України" від 03.11.2006 р за № 639.

12.05.2016 р. Міністерством оборони України прийнято наказ № 253 "Про розподіл Зон діяльності органів управління та підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України".

Згідно із п. 2 наказу № 253 визнано такими, що втратили чинність, накази Міністра оборони України від 03.11.2006 р. № 639 "Про розподіл зон діяльності органів управління та підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України" (зі змінами), від 12.06.2002 р. № 198 "Про заходи щодо створення Військової служби правопорядку у Збройних Силах України".

Крім того, наказом № 253 затверджено зони діяльності органів управління та підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, згідно яких Дніпропетровська область знаходиться в зоні діяльності Східного територіального управління Військової служби правопорядку.

В зону відповідальності Східного територіального управління Військової служби правопорядку (Військова частина НОМЕР_1 ) входить: Криворізьке зональне відділення та Відділення Військової служби правопорядку смт. Черкаське Новомосковського району.

Отже, саме Військова частина НОМЕР_1 згідно Акту № 70 приймання-передачі документів від 29.03.2018 р. здійснювала передачу до Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України документів Дніпропетровського зонального відділу Військової служби правопорядку за 2014 рік.

Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто заяву ОСОБА_1 від 02.04.2020 р. про проведення службового розслідування і видачу довідки та надано відмову по суті заявлених вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову на «Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затверджений наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 р., так як вказаний Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки вказаний порядок прийнято після події, яка трапилася із ОСОБА_1 , а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Також суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання апелянта на вимоги наказу Міністерства оборони України від 06.02.2001 р. № 36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: зі змінами від 12.04.20213 р.) та Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 «Про правила дорожнього руху» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: зі змінами від 18.06.2014 р.), а також те, що ті дії, які відповідач зобов`язаний вчинити неможливо за відсутності необхідних документів, оскільки, позивачем до суду надано належним чином засвідчені копії документів, які є належним доказом у даній справі.

Щодо інших доводів апелянта суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести службове розслідування та надати довідку про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 на власному автомобілі "Peugeot 301", д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яка сталася 11.08.2014 р. приблизно о 13:20-13:45 год., біля кафе "Дубки" по вул. Лісній смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, згідно додатку № 5 до "Положення про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 р.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 р. по справі № 440/6583/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Т.С. Перцова Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 08.11.2021 р.