Справа № 580/1903/19
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року справа № 580/1903/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Мельник Т.В.,

представника позивача Савенко Ю.Н. (згідно з довіреністю),

представника відповідача Власенко У.О. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ПрАТ «АЗОТ» до Відділу примусового виконання рішеньДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

14.06.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ПАТ «АЗОТ» (18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, буд.72; ) (далі позивач) про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (02000, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.73; ) від 17.05.2019 у виконавчому провадженні №56922143 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позову зазначено, що виконавчий збір має стягуватися з фактично стягнутої за наслідками виконавчих дій суми коштів. Оскільки виконавче провадження закінчене у зв`язку з затвердженням мирової угоди, підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Ухвалою від 09.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 18 липня 2019 року об 11 год. 30 хв. Ухвалою від 18.07.2019 суд зупинив провадження у справі до часу набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №2540/3203/18 (провадження №11-455апп19). Підготовче судове засідання щодо можливості поновити провадження у справі призначено на 18 вересня 2019 року о 15год. 10хв.

26.07.2019 в суд надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що підставою для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору є закінчення виконавчого провадження, у т.ч. за наслідками затвердження судом мирової угоди. Стверджує, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинених державним виконавцем заходів примусового виконання. Отже, виконавчий збір не є відповідальністю за невиконання судового рішення у добровільному порядку у встановлений строк, а є платою за виконання рішення органами виконавчої служби. Зазначив, що аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №816/823/17 та від 02.05.2018 у справі №6/212/08. Вважає не обґрунтованими посилання позивача на врахування редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження.

Під час підготовчого провадження суд задовольнив клопотання сторін про долучення доказів, зупинення провадження. Позивач змінив організаційно-правову форму згідно з даними ЄДРПОУ, внаслідок чого змінилося повне його найменування на Приватне акціонерне товариство «АЗОТ».

16.10.2019 ухвалою призначив чергове підготовче засідання на 11 грудня 2019 року об 11:00 год.

Ухвалою від 11.12.2019 суд призначив чергове підготовче засідання на 12 лютого 2020 року об 11:00 год.

12.02.2020 ухвалою суд призначив чергове підготовче засідання на 14 квітня 2020 року о 12:00 год.

Ухвалою від 14.04.2020 суд поновив провадження у справі. У зв`язку з прийняттям 11.03.2020 Великою Палатою Верховного Суду у справі №2540/3203/18 рішення, ухвалою від 14.04.2020 суд поновив провадження у цій справі та продовжив її розгляд. Того ж дня постановив ухвалу про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду за наслідками вирішення спору в справі №580/1114/20. 29.07.2020 суд поновив провадження та зупинив до часу набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду за наслідками вирішення спору у справі №580/1113/20.

Ухвалою від 11.10.2021 суд для вирішення питання щодо поновлення провадження та продовження розгляду справи призначив чергове підготовче засідання на 25 жовтня 2021 року о 14 год. 00 хв. У зв`язку з відсутністю відповідача його відкладено на 08.11.2021 о 14год. 00хв.

08.11.2021 ухвалою суд поновив провадження у справі та продовжив судовий розгляд справи, задовольнив клопотання позивача про заміну первісного відповідача на Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та прийняв до розгляду додаткові письмові пояснення сторін.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Суд встановив, що 24.07.2018 видано наказ Господарського суду Черкаської області №925/819/17 про стягнення з позивача у цій справі на користь ПАТ «Черкасиобленерго» 618675504,77грн основного боргу за активну електричну енергію, 17485511,64грн пені, 9201584,09грн 3% річних, 54124368,93грн інфляційних витрат, 551042,52грн боргу за послуги за перетікання реактивної електричної енергії, 40185,41грн пені на борг за перетікання реактивної електричної енергії, 105608,29грн інфляційних витрат, 23446,59грн 3% річних, 17858864,99грн заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії протягом червня 2016 грудня 2016 року, 24336,32грн заборгованості за перевищення граничної величини споживання електричної потужності за грудень 2016 року, 240000,00грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

На його підставі старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов В.О. прийняв 03.08.2018 постанову про відкриття виконавчого провадження №56922143 (далі - ВП №56922143). Пунктом 3 вказаної постанови визначено стягнути з позивача виконавчий збір в сумі 71833045,35 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.04.2019 у справі №925/819/17 затверджено мирову угоду, укладену позивачем та ПАТ «Черкасиобленерго» на викладених у ній умовах. Тому 17.05.2019 вказаний старший державний виконавець відповідно до п.2 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження.

Також 17.05.2019 вказана посадова особа у зв`язку з викладеним винесла оспорювану в цій справі постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 67608455,27 грн (далі спірне рішення). У ній серед іншого зазначено, що боржник добровільно сплатив до відкриття виконавчого провадження 40551042,57грн, у примусовому порядку стягнено 1694858,21грн на користь стягувача та 169485,82грн виконавчого збору, а отже, залишок не стягненого виконавчого збору становить 67608455,27грн.

Тому позивач звернувся з вищевказаним позовом в адміністративний суд.

Згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) на дату вирішення спору вказане ВП завершене.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі ЗУ №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.1 ЗУ №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Норми ст.5 ЗУ №1404-VІІІ визначають, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст.18 ЗУ №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з п.8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція №512/5) (у редакції станом на час прийняття спірного рішення), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку, що для належної правової оцінки підстав для стягнення витрат окремою постановою внаслідок завершення виконавчого провадження, має значення обґрунтованість та законність підстав закінчення останнього.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЗУ №1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.2-3 ст.42 ЗУ №1404-VІІІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Питання справляння виконавчого збору врегульоване ст.27 ЗУ №1404-VIII, що для спірних правовідносин діяла у редакції станом на 19.01.2019 відповідно до Закону №2475-VIII від 03.07.2018.

Зокрема, ч.1 ст.27 ЗУ №1404-VIII визначає, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частина четверта вказаної статті встановлює обов`язок державного виконавця винести одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приписами статей 40, 42 ЗУ №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, частиною 3 ст.40 ЗУ №1404-VІІІ визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у разі закінчення виконавчого провадження внаслідок затвердження мирової угоди (п.2 ч.1 ст.39 ЗУ №1404-VІІІ) у державного виконавця виникає обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.4 ст.42 ЗУ №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статею 27 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав, з яких виконавчий збір не стягується.

Так, пунктами 1-6 ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

у разі виконання рішення приватним виконавцем;

за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч.9 ст.27 ЗУ №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У спірних правовідносинах рішення суду, як зазначено в постановах згаданого державного виконавця, позивач, як боржник, у добровільному порядку виконав до дати відкриття виконавчого провадження частину зобов`язання, а в примусовому стягнено 1694858,21грн, за що стягнуто виконавчий збір у сумі 169485,82грн. У спірній постанові вказано, що донарахована сума виконавчого збору на залишок нестягнутого боргу.

Оцінюючи висновки Великої Палати Верховного Суду (далі ВП ВС) у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, до прийняття якої зупинялось провадження у цій справі, суд врахував, що у наведеній справі cпір виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами ч.2 ст.27 та ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

У п.45 вказаного рішення ВП ВС, проаналізувавши п.21 Розділу ІІІ Інструкції №512/5, зазначила, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Також у п.47 вказаного рішення ВП ВС вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 ЗУ №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Вказаний правовий висновок застосовано Верховним Судом також у справах №№400/4023/19, 420/1536/19, 640/685/19, 420/769/19.

Для оцінки правомірності спірного рішення суд урахував, що протягом судового провадження у цій справі правовідносинам, які передували прийняттю спірного рішення, надали правову оцінку інші суди.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі №925/819/17 задоволено апеляційну скаргу Фонду державного майна України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.04.2019 у справі №925/819/17 та скасовано її. У задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення відмовлено.

Тобто, незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження, яка стала підставою для прийняття спірного рішення у цій справі, підтверджена судом.

Тому постановою заступника директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 24.12.2019 скасовано постанову від 17.05.2019 про закінчення ВП №56922143 та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2019 №59160193 і зобов`язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. відновити виконавче провадження ВП №56922143.

24.12.2019 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В виніс постанову, якою відновив виконавче провадження №56922143 з виконання наказу №925/819/17 від 24.07.2018.

30.08.2020 Ухвалою Черкаський окружний адміністративний закрив провадження у адміністративній справі за позовом ПАТ «Азот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 24.12.2019 про перевірку виконавчого провадження ВП № 56922143.

06.02.2020 позивач у цій справі звернувся до Господарського суду Черкаської області зі скаргою (вх.№501-06/57 від 05.02.2020), в якій просив: визнати неправомірною та скасувати згадану вище постанову заступника директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 24.12.2019 скасовано постанову від 17.05.2019, зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову від 24.12.2019 про відновлення провадження ВП №56922143.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2021 у її задоволенні відмовлено.

Отже, законність рішення щодо відновлення ВП №56922143 підтверджена судом і доводить незаконність підстав для його закінчення та відповідної постанови та, як наслідок, відсутність правових та фактичних підстав для додаткового стягнення з таких підстав витрат виконавчого провадження спірним рішенням.

Однак спірне рішення постанова від 17.05.2019 про стягнення виконавчого збору відповідачем не переглянута.

Згідно з ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач наділений законом правом отримати витрати виконавчого провадження у разі примусового стягнення коштів на користь стягувача. Проте їх розмір має бути обчислений відповідно до вимог закону (ч.2 ст.27 ЗУ №1404-VIII) та враховувати розмір суми коштів, що підлягають стягненню на підставі виконавчого документа.

У зв`язку з тим, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 у справі №925/819/17 скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.04.2019 про затвердження мирової угоди, а також підтверджено ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2021 правомірніст скасування постанови про закінчення ВП №56922143, винесеної відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ №1404-VІІІ, що зумовило прийняття спірної постанови, правові підстави останньої також не відповідають закону.

Крім того, додатково після відновлення виконавчого провадження старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинський Т.Є. у ВП №56922143 виніс постанови від 24.02.2021: про повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою відповідно до п.1 ч.1 ст.37 ЗУ №1404-VIII, а також про стягнення виконавчого збору в сумі 64318455,26грн, розрахованого на залишок не стягнутої згідно з виконавчим документом суми боргу (тобто, повторно).

На дату судового вирішення цього спору примусове виконання згаданого виконавчого документа виконує приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М., що підтверджується його постановою від 04.03.2021 ВП №64717206, в якій серед іншого визначено суму витрат (основну винагороду приватного виконавця) 64318455,26грн, про що винесено відповідну постанову про їх стягнення.

Оскільки відсутні докази примусового стягнення відповідачем у ВП №56922143 боргу, з якої розраховані відповідні витрати, врахувавши зазначене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що у заявлених спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, способу та меж, визначених законом. Доводи позивача щодо невідповідності спірного рішення вимогам закону підтверджені. Отже, воно протиправне та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Для розподілу судових витрат суд врахував.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 14.06.2019 №2 на суму 1921,00грн та платіжним дорученням від 02.07.2019 №50959 про сплату судового збору в розмірі 17289,00грн за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, в якій заявлено позовні вимоги майнового характеру, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» (18028, м.Черкаси, вул.Героїв Холодного Яру, буд.72; ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (02000, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.73; ) Башілова В.О. від 17.05.2019 у виконавчому провадженні №56922143 про стягнення з ПАТ «АЗОТ» (18028, м.Черкаси, вул.Героїв Холодного Яру, буд.72; ) виконавчого збору.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, буд.13; ) на користь Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» (18028, м.Черкаси, вул.Героїв Холодного Яру, буд.72; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210,00грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня йогопроголошення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення складене, підписане та проголошене в повному обсязі 08.11.2021.