Справа № 280/4639/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 листопада 2021 року Справа № 280/4639/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «АНАПАС»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «АНАПАС» (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № ЗП 1382/580/АВ/П/ТД-ФС від 18.04.2019 про накладання штрафу у розмірі 250 380,00 грн, винесену відносно позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю є протиправною та такою, що прийнята без урахування обставин, що мають значення для їх прийняття. Позивач вважає безпідставними висновки відповідача щодо фактичного допуску двох працівників ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та застосування до позивача штрафу, передбаченого абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, оскільки позивач використовував працю вказаних осіб на підставі цивільно-правових угод про надання послуг, тобто відносини позивача з вказаними особами мають характер цивільно-правових, а не трудових. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Зазначені фізичні особи не забезпечувались позивачем робочими місцями та для них не встановлювався певний графік та трудовий розпорядок.

Ухвалою суду від 14.06.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

29.07.2021 позивачем була подана заява щодо виконання ухвали суду від 14.06.2021.

У зв`язку із перебуванням головуючого по справі судді Сацького Р.В. у щорічній основній відпустці з 01.07.2021 по 01.08.2021, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2021 №02-35/21/42, розгляд питання щодо відкриття провадження по справі здійснюється суддею у перший робочий день, тобто 02.08.2021.

02 серпня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

26.08.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №48412), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах та у спосіб передбачені, Кодексом законів про працю України. Під час інспекційного відвідування встановлено факт допуску працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, чим порушено вимоги ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України. Умови укладених цивільно-правових договорів свідчать про наявність ознак підзвітності та підконтрольності, що є характерним для трудових відносин, а характер виконуваної роботи збігається з колом обов`язків за посадою «рибалка прибережного лову». Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327(зі змінами): «рибалка прибережного лову» - код професії за КП - 6152(6). Оплата здійснюється періодично, за місяць виконаної роботи, що зазвичай буває під час роботи по трудовому договору. Просить в задоволенні позову відмовити.

30 серпня 2021 р. ухвалою суду відкладено судове засідання на 27 вересня 2021 року об 14 год. 10 хв.

Ухвалою суду від 27.09.2014 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 03.11.2021 до 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 03.11.2021 поновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 03.11.2021.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

На підставі інформації отриманої з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 29.08.2018 № 10115-08, про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року був виданий наказ про проведення інспекційного відвідування.

Згідно наказу Головного управління Держпраці у Запорізькій області № 169 від 24.01.2019 про проведення інспекційного відвідування Приватного підприємства «АНАПАС» забезпечено організацію та проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у термін до 30.01.2019.

У направленні на проведення інспекційного відвідування №111 від 24.01.2019 вказаний перелік питань, що перевірялися під час заходу державного нагляду у вигляді інспекційного відвідування. Дата початку заходу з «24» січня 2019 р. по «30» січня 2019 року.

Так, головним держаним інспектором Кропивою С.А. було проведено інспекційне відвідування з 24.01.2018 по 30.01.2018, під час якого було встановлено, що два працівника у ПП «АНАПАС» допущено до роботи без укладання трудового договору, що є порушенням 4.1 ст. 21, ч. 3 ст.24 КЗпП України та ПКМУ № 413.

Під час проведення інспекційного відвідування ПП «АНАПАС» з питання оформлення трудових відносин встановлено, що 2 особи було допущено до роботи без укладення трудового договору, що порушує вимоги ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України.

Як зазначено у Розділі III «Опис виявлених порушень» у акті №ЗП1382/580/АВ від 28.03.2019, ОСОБА_1 протягом червня 2018 р. - грудня 2018 року виконував роботи з вилову та сортування риби у відповідності до договорів № 73 від 20.06.2018, №94 від 04.07.2018, №113 від 02.10.2018 та ОСОБА_3 протягом жовтня 2018 р. - грудня 2018 року виконував роботи з вилову та сортування риби у відповідності до договору № 114 від 02.10.2018.

Зазначені види робіт збігаються з колом обов`язків за посадою - рибалка прибережного лову. Таким чином зазначеним працівникам визначено робоче місце, забезпечено оснащенням для вилову риби та водним транспортним засобом, згідно журналу інструктажу з питань охорони праці на робочому місці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ознайомлені під розпис з умовами праці наявні на робочому місці, що передбачено ст.29 КЗпП України.

Зазначені види робіт свідчать про процес праці, а не про його результат. Цей процес праці передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст.21 КЗпП України та притаманно трудовим відносинам.

Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327(зі змінами): «рибалка прибережного лову» - код професії за КП - 6152(6).

Оплата здійснюється періодично, за місяць виконаної роботи, що зазвичай буває під час роботи по трудовому договору.

Постійний характер праці. Так, вищевказані договори ЦПХ укладені з ОСОБА_1 з червня 2018 р. по грудень 2018 року переукладаються 20.06.2018, 04.07.2018, 02.10.2018 нові договори ЦПХ.

Оплата всім 2 особам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) здійснюється щомісячно, з чіткою періодичністю та у строки, що слідують за відпрацьованим певним часом - місяцем, що зазвичай характерно для виплати заробітної плати за трудовими договорами. Так згідно відомостей на виплату грошей №8 від 05.07.2018 ОСОБА_1 виплачено 113,33 грн; згідно відомості на виплату грошей № 9 від 07.08.2018 виплачено 235,34 грн; згідно відомості на виплату грошей № 10 від 05.09.2018 виплачено 210,47 грн; згідно відомості на виплату грошей № 11 від 05.10.2018 виплачено 160,12 грн; згідно відомості на виплату грошей № 12 від 16.11.2018 виплачено 476,12 грн. ОСОБА_3 виплачено 476,12 грн; згідно видаткових касових ордерів від 12.01.19 після загибелі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 видано родичам за роботу в листопаді 2018 р. по 501,96 грн кожному.

Таким чином оплата залежить від відпрацьованого часу протягом місяця, що відповідає вимогам частинні статті 97 КЗпП України та статті 2 Закону України «Про оплату праці» та притаманне саме трудовим договорам.

Фактично виконавці підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку ( стаття 57,142 КЗпП України) та наявні ознаки строкового трудового договору ( пункт 2 частини 1 статті 23 КЗпП України), оскільки укладені на визначений термін.

В дорученнях Замовника не вказується конкретний вид послуги (роботи) та встановлена вартість та кількість виловленої риби в додатках до договору, після досягнення( виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється .

Також згідно вищевказаних договорів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 несуть матеріальну відповідальність в пункті 4.1 зазначено «сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством, що свідчить про покладення на працівників матеріальної відповідальності, як на особу, що пов`язана трудовими обов`язками, як це передбачено статтею 1 ЗО КЗпП України.

Згідно п.1.3 вищевказаних договорів, виконавці зобов`язані мати медичні санітарні книжки з відміткою проходження профілактичного медичного огляду, як на осіб, що пов`язані трудовими обов`язками, як це передбачено статтею 169 КЗпП України.

Також з ОСОБА_1 укладались договори ЦПХ в 2016-2017 роках № 3 від 18.02.2016 з 18.02.2016 по 10.04.2016; № 67 від 19.06.2016 з 19.06.2016 по 29.08.2016; № 155 від 02.09.2016 з 02.09.2016 по 11.12.2016; № 94 від 11.07.2017 з 11.07.2017 по 30.09.2017; № 168 від 01.10.2017 з 01.10.2017 по 28.12.2017 на надання послуги по вилову та сортування риби.

Посадовими особами надані договори про надання послуг з додатками та актами приймання-передачі послуг за договорами, а саме: Договори: №3 від 18.02.2016; №67 від 19.06.2016; № 155 від 02.09.2016; №94 від 11.07.2017; №168 від 01.10.2017; №73 від 20.06.2017; №94 від 04.07.2018; №113 від 02.10.2018 укладених з ОСОБА_1 , як Виконавець та ПП «АНАПАС» в особі директора Дейнеги В.О. як Замовник.

№114 від 02.10.2018 укладеного з ОСОБА_3 , як Виконавець та ПП «АНАПАС» в особі директора Дейнеги В.О. як Замовник.

13 лютого 2019 року відповідачем прийнято припис про усунення виявлених порушень №ЗП382/580/АВ/П.

10.05.2019 за вих. №08/03.4-06/3415 на адресу позивача відповідачем було направлено повідомлення про розгляд справи про застосування штрафу на порушення вимог трудового законодавства.

18.04.2019 на підставі акту інспекційного відвідування №ЗП1382/580/АВ від 28.03.2019, уповноваженою посадовою особою Управління прийнято постанову №ЗП 1382/580/АВ/П/ТД-ФС, відповідно до якої на ПП «Анапас» накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. за порушення вимог ч.1,3 ст.24 КЗпП.

Не погодившись із правомірністю постанови про накладення штрафу уповноваженою особою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про винесення оскаржуваної постанови і накладення на Приватне підприємство «АПАПАС» штрафу у розмірі 250380 грн позивач дізнався в лютому 2021 року коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64107402 та постанови про арешт коштів від 18.02.2021.

Відповідач з відзивом не надав суду доказів щодо належного відправлення постанови на адресу позивача.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 07.06.2021.

Таким чином суд вважає, що позивачем строк звернення до суду не є пропущений, оскільки позов подано в строк.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі за текстом - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, відповідачем до відзиву подані копії документів, однак акт інспекційного відвідування «ЗП1382/580/АВ від 28.03.2019 не підписаний інспектором праці, що є порушенням п. 20 Порядку №295.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.2 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

За приписами ч.3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

При цьому, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 03.03.2020 у справі №1540/3913/18.

КВЕД 03.21 Морське рибництво (аквакультура).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено цивільно-правові договори, а саме: №73 від 20.06.2018 строком з 20.06.2018 по 28.06.2018 №94 від 04.07.2019 строком з 04.07.2018 по 29.09.2018; №113 від 02.10.2018 строком з 02.10.2018 по 30.12.2018; №114 від 02.10.2018 строком з 02.10.2018 по 30.12.2018.

Відповідно до пп. 1.1 Розділу 1 наведених договорів, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані послуги у вигляді винагороди: вихід на промисел, що передбачає вилов риби із дотриманням вимог Інструкції «Про порядок використання риби та інших водних живих ресурсів за № 623/404 від 11.11.2005» та Правил «Промислового риболовства у Каховському водосховищі»; посортувати виловлену рибу; здати на приймальний береговий пункт приймання риби у розмірі 100%.

Відповідно до п.1.5 Розділу 1 договорів, Виконавець самостійно організовує надання послуг, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.

У п.2.4 договорів визначено що єдиною підставою для виплати винагороди Виконавцю є акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами не пізніше 10 днів з моменту фактичного надання послуг.

Надаючи оцінку фактичним відносинам, що виникли між фізичними особами та ПП Анапас суд, виходячи з принципу превалювання сутності над формою, закріпленого ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, має врахувати фактично виконані фізичними особами роботи, що відображені у відповідних актах приймання передачі послуг, а саме:

ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №73 від 20.06.2018 від 28.06.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №94 від 04.07.2018 від 31.07.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №94 від 04.07.2018 від 31.08.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №94 від 04.07.2018 від 29.09.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №113 від 02.10.2018 від 30.10.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

ОСОБА_3 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №114 від 02.10.2018 від 30.10.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

ОСОБА_3 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №114 від 02.10.2018 від 30.11.2018 надав наступну послугу: вилов риби згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.

В усіх перелічених вище актах зазначено, що їх складено на виконання угод ЦПХ.

Також, судом встановлено, що оплата виконаних робіт фізичним особам здійснювалась готівкою і як зазначено у п.п. 2.4 Розділу 2 Договорів на підставі акту приймання-передачі послуг.

Суми виплачених коштів, які зазначені у відомостях на виплату готівки, відповідають сумам що зазначені в актах приймання-передачі послуг, тож є нарахованими за виконані роботи, а не відпрацьований час.

Судом уважно розглянуті цивільно-правові договори №73 від 20.06.2018, №94 від 04.07.2018, №113 від 02.10.2018, №114 від 02.10.2018 та встановлено наступне. Зі змісту цивільно-правових договорів виконавці виконують роботи на свій ризик, самостійно організовують безпечне виконання робіт, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку товариства.

Дві особи, з яким позивачем укладеного цивільно-правові договори, виконували ідентичну роботу - вилов риби, її сортування та здачу на приймальний береговий пункт.

Положенням пункту 1.1 цивільно-правових договорів, якими встановлено, що під час виконання вказаних робіт такі особи повинні були дотримуватись вимог Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів №623/404 від 11.11.2005 та Правил риболовства у Каховському водосховищі, також виконавці повинні були обов`язково дотримуватись акваторії промислу, забезпечувати збереження виловленої риби та здавати на приймальний береговий пункт приймання риби улов у розмірі 100%.

Цим же пунктом цивільно-правових договорів передбачено, що виконавці повинні були задля виконання даного виду роботи мати санітарні книжки із відміткою проходження профілактичного медичного огляду. При цьому, суд звертає увагу, що така ж вимога передбачена і статтею 169 КЗпП України.

Положенням пункту 3.4 цивільно-правових договорів, відповідно до яких виконавцям заборонялося наступне: виходити у плавання без наявності обов`язкового знаряджання, при несправності судна, а також у нетверезому стані; при прямуванні на промисел триматися у стороні від судоходних шляхів крупних суден; виходити на промисел при несприятливому прогнозі погоди у нічний час доби, брати на борт пасажирів, брати на борт риби та екіпаж більше, ніж зазначено у судовому квитку.

Однак, як було зазначено вище, виконавець організовує свою роботу самостійно, здійснює її на власний страх та ризик.

Відповідно до умов укладених договорів, позивач не забезпечував виконавців усім необхідним для виконання даної роботи.

Щодо посилання представника відповідача на те, що оплата робіт, відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг, проводилася за виконану роботу щомісячно (30 числа відповідного місяця), за фактично відпрацьований період часу, а обов`язки виконавців збігаються з колом обов`язків за посадою «рибалка прибережного лову», яка передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327 (зі змінами), код професії за КП - 6152(6) суд зазначає, що

У п.2.4 договорів визначено що єдиною підставою для виплати винагороди Виконавцю є акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами не пізніше 10 днів з моменту фактичного надання послуг.

Статтею 265 КЗпП України передбачено відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, зокрема, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абз. 2 ч.2 ст.265 КЗпП України).

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" регулюється.

Аналіз абз. 2 п. 2 Порядку №509 свідчить про те, що штрафи накладаються, серед іншого, на підставі актів перевірки контролюючого органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3 Порядку №509).

Абз. 2 п. 8 Порядку №509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють трудові правовідносини, суд дійшов висновку, що такими є правовідносини, що виникають між роботодавцем та працівником в процесі реалізації гарантованого права останнього на працю.

Таким чином, суб`єктами трудових відносин є, з одного боку, працівник, а з другого - роботодавець. Працівником є фізична особа, що перебуває в трудових відносинах з роботодавцем на підставі укладеного трудового договору і завдяки своїй праці виконує певну трудову функцію, підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку за що отримує заробітну плату. В свою чергу, роботодавцем є власник підприємства, установи, організації чи фізична особа-підприємець, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Суд вважає, що для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпП України, посадові особи уповноваженого органу повинні довести належними та допустимими доказами факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

У свою чергу, враховуючи вищенаведений суб`єктивний склад трудових правовідносин, для встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, посадові особи відповідача повинні довести наявність трудових відносин між працівником та роботодавцем, яким, в даному випадку вважається ПП «Анапас».

Разом з тим, суд вважає, що останні не доводять наявності саме трудових відносин між вказаними особами та позивачем, що є ключовою вимогою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпП України.

Суд зазначає, що жодних аргументів щодо недійсності укладених договорів про надання послуг, як і наявності у взаємовідносинах між сторонами ознак, притаманних саме трудовому договору, відповідач не наводив.

Суд зазначає, що характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата зарплати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 Класифікатор професій, затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Разом з тим, відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи не доведено достатніми та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перебували з позивачем у трудових відносинах.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно норм ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що для застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України, необхідним є наявність в діях (бездіяльності) суб`єкта господарювання складу правопорушення, передбаченого абз. 2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України.

У зв`язку з чим, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем таких порушень, суд вважає, що оскаржувана постанова є такою, що прийнята всупереч норм чинного законодавства, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6259,50 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «АНАПАС» (, місцезнаходження: вул. Ентузіастів буд. 27, корп. 3, кв. 107, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, 71600) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (, місцезнаходження: вул. Північне шосе, 25, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області № ЗП 1382/580/АВ/П/ТД-ФС від 18.04.2019 про накладання штрафу у розмірі 250 380,00 грн, прийняту відносно Приватного підприємства «АНАПАС».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ) на користь Приватного підприємства «АНАПАС» (, місцезнаходження: вул. Ентузіастів буд. 27, корп. 3, кв. 107, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, 71600) судовий збір у розмірі 3755 (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписане суддею 08.11.2021.

Суддя Р.В. Сацький