Справа № 160/13166/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості, -
03.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язанні з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 57 290,65 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено:
- наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 05.08.2016 року №168 ос ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання рядовий поліції;
- 22.05.2017 року між відповідачем, ДДУВС та ГУНП у Дніпропетровській області був укладений контракт №3063 про здобуття освіти;
- наказом ДДУВС від 02.07.2020 року №102 ос відповідач, як випускник ДДУВС, був направлений у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом;
- наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 06.07.2020 №180 о/с відповідач призначений на посаду слідчого відділення Тернівського відділення поліції Павлоградського відділення поліції;
- 25.05.2021 відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням;
- наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 14.06.2021 №226 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Законом України «Про Національну поліцію»;
- на підставі п. 3.5 контракту №3063 в разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству внутрішніх справ в особі ДДУВС витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.4 ст. 74 Закону України Про Національну поліцію в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку;
- відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за контрактом №3063, згідно з розрахунком витрат, які пов`язані з його утриманням у сумі 57 290,65 грн. за 2016-2020 рр.
На виконання приписів частини 3 статті 171 КАС судом надіслано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
16.08.2021 до суду надійшла інформація від Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС в Дніпропетровській області, що на даний час відповідач зареєстрований за адресою, яка зазначена в позовній заяві.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
Вказану ухвалу направлено позивачу та третій особі засобами електронного зв`язку 03.09.2021, що підтверджується матеріалами справи, відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації, тобто строк на надання третьою особою пояснень до 18.09.2021.
14.09.2021 до суду від третьої особи надійшли пояснення, відповідно до яких зазначає, що позовні вимоги ДДУВС підтримує у повному обсязі.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 124 КАС України визначено, що фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з частиною 1 статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Частиною 1 статті 241 КАС України визначено, що судовими рішеннями є, зокрема, ухвали.
Відповідно до частини 6 статті 251 КАС України, днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній тощо, з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Наведена позиція узгоджується висновками неодноразово викладеними Верховним Судом, в тому числі в ухвалах від 11.03.2019 у справі №810/2887/17, від 29.05.2019 у справі №539/2741/17 та від 10.02.2021 у справі №215/5939/18.
Згідно з положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №168 ос ОСОБА_1 зараховано з 05 серпня 2016 року на перший курс Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, присвоєно спеціальне звання рядовий поліції.
22.05.2017 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ в особі т.в.о. ректора полковника поліції Фоменка Андрія Євгеновича, Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області в особі начальника ОСОБА_2 та рядовим поліції ОСОБА_1 укладено контракт про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ №3063, відповідно до якого відповідач зобов`язувався у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України Про Національну поліцію в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.
Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №102 ос від 02.07.2020 ОСОБА_1 направлено у розпорядження з 05 липня 2020 випускників Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ для призначення на посади згідно з отриманим фахом: факультет підготовки фахівців для органів досудового розслідування.
Наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області №180 о/с від 06.07.2020 призначено прибулих з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справи з 05.07.2020 лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0150914) на посаду слідчого слідчого відділення Тернівського відділення поліції Павлоградського відділення поліції (посадовий оклад 2400 гривень), закріпивши за ним наставника майор поліції ОСОБА_3 , старшого слідчого там же. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 01.07.2020 та наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 02.07.2020 №102 о/с.
25.05.2021 лейтенантом поліції слідчий слідчого відділення поліції №1 Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Шматком С.О. подано рапорт про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням, у зв`язку з незадовільним графіком роботи та низькою заробітною платою.
Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №226 о/с від 14.06.2021 року (по особовому складу) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0150914) слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Павлоградського районного відділу поліції, з 15 червня 2021 звільнено за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).
Відповідно до довідки-розрахунку №681 від 21.07.2021 фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за період 2016-2020 рр. становить в загальному розмірі 57 290,65 грн. (в т.ч. вартість речового забезпечення 11 605,15 грн.)
У відповідності до вимог Порядку відшкодування та Порядку розрахунку, Національна академія підготувала та вручила відповідачу 14.06.2021 під підпис повідомлення №48-7258 від 09.06.2021 про необхідність відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням за період навчання за державним замовленням у Дніпропетровському державному університету внутрішніх справ.
Підставою звернення із позовною заявою до суду Державним університетом внутрішніх справ стало невиконання добровільно відповідачем умов підписаного контракту.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 зазначив, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З урахування позиції Верховного Суду дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 4 ст. 74 ЗУ Про національну поліцію особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Судом було встановлено, що 22.05.2017 року між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ в особі т.в.о. ректора полковника поліції ОСОБА_4 , Головним управлінням Національної поліції України в Дніпропетровській області в особі начальника ОСОБА_2 та рядовим поліції ОСОБА_1 укладено контракт про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ №3065.
Відповідно до пункту 3.5. розділу ІІ контракту №3063 відповідач зобов`язувався у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України Про Національну поліцію в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.
Пунктом 5 розділу ІV контракту №3063 встановлено, що у разі відмови відповідача від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно п. 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою КМУ від 12.04.2017 року № 261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
З матеріалів справи вбачається, що утримання відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ здійснювалось шляхом здійснення грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, спожиті комунальні послуги та енергоносії, медичного забезпечення, речового забезпечення у загальній сумі 57 290,65 грн. за період з 2016 по 2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ №681 від 21.07.2021 року.
Відповідно до повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ із специфічними умовами навчання №48-7258 від 09.06.2021 відповідача повідомлено, що він зобов`язаний протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України (розрахунковий рахунок для перерахування коштів зазначений в контракті) витрати, пов`язані з утриманням вищому навчальному закладі, у повному розмірі за весь період фактичного навчання в розмірах відповідно до довідки-розрахунку вищого навчального закладу, який здійснював підготовку поліцейського (Додаток до повідомлення: копія контракту на 2 арк.; копія довідки про витрати, пов`язанні з утриманням в ВНЗ на 4 арк.). Відповідач отримав вказане повідомлення нарочно під підпис - 14.06.2021.
Суд наголошує, що курсанти, які навчаються у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).
Проте, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення вищезазначеного навчального закладу на підставі статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону), відповідач на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодував.
Отже, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 було відомо, що за умовами договору, він повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі.
Враховуючи, що ОСОБА_1 був звільнений Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №226 о/с від 14.06.2021 року (по особовому складу) відповідно до Закону України Про Національну поліцію зі служби за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) протягом трьох років після закінчення вищезазначеного навчального закладу, позовні вимоги про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи те, що заявлену до стягнення суму у встановлені строки відповідач не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів її погашення станом на день розгляду справи не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Таким чином, судовий збір сплачений при поданні адміністративного позову до суду не підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язанні з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 57 290,65 грн.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно