Справа № 199/5798/21
Суддя: БОГУН О. О.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/5798/21
(2-а/199/97/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Богун О.О.,

при секретареві Лавріщевій Г.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії 1АВ № 01412670 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі від 12.03.2021 року.

В обґрунтування цих вимог зазначив, що станом на 20.07.2021 ОСОБА_1 не отримував жодних документів щодо притягнення його до адміністративної відповідальності чи щодо виконання постанов Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції.

У зв`язку із цим, 21.07.2021 електронним зв`язком та поштою на адресу Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України направлено запит про надання інформації та копій документів на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а також до Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - щодо виконавчого документів, який підлягає виконанню у виконавчому проваджені №66054135 та №66053829.

З відповіді на адвокатський запит, отриманий 21.07.2021 року стало відомо, що інспектором ДПП Тропенко В.В., 12.03.2021 винесено постанову серії 1АВ №01412670 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,0 гри. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи)на території України.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.03.20021 о 0год. 08 хв., за адресою м.Київ, Харківська площа (правий проїзд) технічним засобом Каскад 023-0519 в автоматичному режимі зафіксовано транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 , який рухався з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год., що є порушенням пункт 12.9.(6) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова винесена без участі ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає, що постанова серії 1АВ №01412670 від 12.03.2021 є незаконною та підлягає скасуванню оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 23.07.2021 року, у період з 11 до 12 березня 2021 року ОСОБА_1 знаходився у службовому відрядженні до Полтавського апеляційного суду (м. Полтава), відповідно до наказів, тоді як транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 перебував під керуванням водія ОСОБА_2 , який відповідно до наказу керівника обласної прокуратури №345 від 10.03.2021 року здійснював службове відрядження у м. Київ.

Внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача щодо неповідомлення уповноважену особу про фіксацію в автоматичному режимі порушення ПДР транспортним засобом, що зареєстрований за юридичною особою, та винесення відносно такої особи постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, потягло незаконне обмеження права позивача на звільнення від адміністративної відповідальності.

До Дніпропетровської обласної прокуратури, інформація про фіксацію в автоматичному режимі порушення ПДР, а також постанови про притягнення позивача, як уповноваженої особи, до адміністративної відповідальності - не надходила. Вказана інформація на адресу позивача також направлена не була.

09.07.2021 (після спливу строку пред`явлення постанови до виконання - 12.05.2021) на адресу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південо-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява про примусове виконання рішення.

Позивач вважає, що юридична відповідальність за вчинене правопорушення повинна бути прив`язана не до майна і його власника, а до конкретної фізичної особи, яка керувала транспортним засобом під час здійснення конкретного правопорушення.

Крім того позивач зазначає, що всупереч вимог КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого йому правопорушення, а також посилання на будь-які докази, що його підтверджують.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20 жовтня 2021 року представником відповідача Департаменту патрульної поліції подано відзив на позов, в якому зазначили, що не погоджуються з вимогами позивача, вважають їх необґрунтованими, такими що не відповідають нормам діючого законодавства. Твердження позивача про те, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 не підтверджено, оскільки будь яких заяв від останнього до Департаменту патрульної поліції не надходило, а отже до відповідальності було притягнуто особу визначену ст..14-2 КУпАП. З оскаржуваної постанови вбачається, що 12.03.20021 о 0год. 08 хв., за адресою м. Київ, Харківська площа (правий проїзд) технічним засобом Каскад 021-0519 в автоматичному режимі зафіксовано транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 , який рухався з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год., що є порушенням пункт 12.9.(6) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вчинення правопорушення було зафіксовано технічним приладом Каскад 021-0519, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018. На фотокартках зафіксовано правопорушення та містяться всі дані. Тому вважає доводи позивача безпідставними, постанову обґрунтованою, та просить відмовити в позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що інспектором ДПП Торопенко В.В., 12.03.2021 винесено постанову серії 1АВ №01412670 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,0 гри. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи)на території України.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.03.20021 о 0год. 08 хв., за адресою м.Київ, Харківська площа (правий проїзд) технічним засобом Каскад 021-0519 в автоматичному режимі зафіксовано транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 , який рухався з перевищенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год., що є порушенням пункт 12.9.(6) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приміткою до ст. 122 КУпАП встановлено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 2793 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

За правилами ст. 14-2 КпАП України адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1).

Згідно ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 279-1 КпАП України у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3).

Так, статтею 279-3 КУпАП визначено, що відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 142 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, у випадках та строк визначені законом, відповідальна особа має право вжити належні заходи та надати уповноваженому органу докази не вчинення нею зафіксованого в автоматичному режимі порушення ПДР, та, як наслідок, не бути притягненою до відповідальності за правопорушення, яке ним не вчинялося.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 23.07.2021 року, у період з 11 до 12 березня 2021 року ОСОБА_1 знаходився у службовому відрядженні до Полтавського апеляційного суду (м. Полтава), відповідно до наказів, годі як транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 перебував під керуванням водія ОСОБА_2 , який відповідно до наказу керівника обласної прокуратури №345 від 10.03.2021 року здійснював службове відрядження у м. Київ (а.с. 9,10,21).

Так, ч. 4 ст. 279-1 КУпАП визначено, що повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Статтею 285 КУпАП визначено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у ч. 1 ст. 14'2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у ч. 1 сг. 142 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Будь яких доказів направлення оскаржуваної постанови на адресу позивача ОСОБА_1 або на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури, за якою зареєстровано транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 , відповідачем суду не надано.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення може залучатися тільки особа, винна в його вчиненні, зокрема водій транспортного засобу. При цьому власники (співвласники) транспортних засобів можуть притягуватися до адміністративної відповідальності виключно за наявності в їхніх діях складу певного адміністративного порушення. Таким чином, у чинному законодавстві України існує правова невизначеність у встановленні суб`єкта, яка притягається до відповідальності в цій сфері.

Виходячи з цього, юридична відповідальність за вчинене правопорушення повинна бути прив`язана не до майна і його власника, а до конкретної фізичної особи, яка керувала транспортним засобом під час здійснення конкретного правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, (п. 4.1).

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 12.6. ґ) ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:

а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;

б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;

в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год;

г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год;

г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Положеннями п. 12.9 ПДР України визначено, що водієві забороняється

а) перевищувати , максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу;

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту ЗО.Зцих Правил;

Разом із цим, згідно з пунктом 12.10 ПДР України додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно.

При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Згідно із п.п. 3.29 Розділу 33 ПДР України заборонний знак «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Відповідно до п. 12.10 ПДР України разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасник руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами(зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Всупереч вимог КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого позивачу правопорушення, а також посилання на будь-які докази, що його підтверджують.

Зокрема, у постанові відсутні відомості щодо:

-значення максимальної швидкості, зазначеної в пунктах 12.4-12.7, начебто перевищеної вищевказаним транспортним засобом;

-швидкості з якою рухався транспортний засіб;

-які дорожні знаки встановлені на відповідній ділянці дороги;

-якими доказами підтверджується факт реального розташування таких знаків;

-розташування дорожніх знаків з дотриманням Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 станом на день і час настання події.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, 18.07. 2019 у справі №216/5226/16-а, 14.08.2019 у справі № 199/8466/16.

Враховуючи обставини справи та нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, вважаю доведеним незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наявність підстав для задоволення позову про визнання противоправною та скасування оскаржуваної постанови.

Велика Палата Верховного Суду в своїй Постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону N 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з задоволенням позову та не сплатою судового збору позивачем при зверненні до суду, тому суд вважає необхідним вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути судовий збір із відповідача під час ухвалення рішення.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 122, 251, 256, 258, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, ст.ст.6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Департаменту патрульної поліції Торопенко Віктор Вікторович серії 1АВ №01412670 від 12.03.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної поліції України на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2021 року.

Суддя О.О. Богун

22.10.2021