Справа № 260/3951/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Справа № 260/3951/21 пров. № А/857/17663/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Міського голови м.Ужгорода Андріїв Богдана Євстафійовича, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року (суддя Рейті С.І., м.Ужгород), -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бодрог»(далі ТОВ) звернулося до суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (далі Виконавчий комітет, Міська рада відповідно), Міського голови м. Ужгорода Андріїв Б.Є. (далі Міський голова) Управління містобудування та архітектури Міської ради (далі Управління містобудування) та ОСОБА_1 в якому просило:

визнати протиправним і скасувати рішення Виконавчого комітету «Про затвердження санітарно-захисної зони АЗС «WOG»» від 14.07.2021 за № 325 (далі Рішення, СЗЗ відповідно);

визнати протиправними дії Міського голови, Управління містобудування щодо підготовки та включення до порядку денного засідання Виконавчого комітету від 14.07.2021 завідомо неправомірного проекту Рішення.

07.09.2021 в суді першої інстанції зареєстровано заяву ТОВ про забезпечення позову (далі - Заява) шляхом:

до набрання законної сили рішенням у цій адміністративній справі:

зупинити дію Рішення;

заборонити Виконавчому комітету, зокрема його структурному підрозділу - Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Міської ради приймати до експлуатації та здійснювати реєстрацію сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єктів, збудованих на земельній ділянці з кадастровим номером :20:001:0124 за адресою: АДРЕСА_1 (далі Земельна ділянка);

заборонити Управлінню містобудування використовувати для складання завдання на проектування змін до детального плану території обмеженої вулицями Олександра Богомольця, Степана Вайди, 8-го Березня та Тиводара Легоцького Рішення та матеріали, на які таке рішення здійснює посилання;

заборонити Управлінню містобудування здійснювати дії, спрямовані на розроблення та подання для затвердження Міській раді проекту рішення про внесення змін до детального плану території, обмеженої вулицями Олександра Богомольця, Степана Вайди, 8-го Березня та Тиводара Легоцького, зокрема заборонити укладати з проектантом договір на виконання проектних робіт щодо розроблення змін до детального плану території, обмеженої вулицями Олександра Богомольця, Степана Вайди, 8-го Березня та Тиводара Легоцького, що стосуються зміни нормативного розміру санітарно-захисної зони навколо АЗС «WOG» за адресою м. Ужгород, вул. 8 Березня, 46;

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року у задоволенні Заяви відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та задовольнити вимоги Заяви в повному обсязі.

В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що відсутність забезпечення у цій справі може спричинити не тільки протиправне розроблення та затвердження змін до детального плану території, але й прийняття до експлуатації житлових будинків, побудованих Гулієвим Руфатом в зоні нормативної СЗЗ навколо АЗС «WOG», а відтак посилить порушення права позивача на користування частиною Земельної ділянки з кадастровим номером :20:001:0098 за адресою м. Ужгород, вул. 8 Березня, 48 (далі Земельна ділянка-1), яка передана йому в користування за договором оренди землі, та право на здорове довкілля працівників товариства та відвідувачів торгового центру.

ТОВ просило проводити розгляд справи у відсутності їх представника.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.

ТОВ просило проводити розгляд справи у відсутності їх представника.

Міський голова, Управління містобудування та Гулієв Руфат про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Виконавчого комітету, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що Заява є необґрунтованою та передчасною, так як у разі задоволення з цієї підстави Заяви судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Суд не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог. При цьому, протиправність оскарженого Рішення підлягає встановленню судом при вирішенні справи по суті.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ згідно договору оренди землі від 26.02.2007 є орендарем двох суміжних Земельної ділянки та Земельної ділянки-1.

На Земельній ділянці-1 збудований торговий центр «Vega» (а.с.25-26).

Земельну ділянку позивач передав в користування на умовах суборенди ОСОБА_2 (договір суборенди землі від 23.10.2015). В подальшому в 2019 році на підставі зміненого цільового призначення Земельної ділянки позивачем щодо цієї Земельної ділянки було укладено новий договір суборенди землі з Гулієвом Руфатом для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури. Істотною умовою договору було застереження про дотримання обмеження щодо використання Земельної ділянки в частині дії СЗЗ навколо об`єкта АЗС площею 0,3590 га.

Разом з тим, ОСОБА_3 звернувся до Міської ради про зміну розміру СЗЗ за наслідками розгляду якої Виконавчий комітет прийняв Рішення затвердити СЗЗ АЗС «WOG» по вул.8 Березня згідно з науковим звітом за результатами санітарно-епідеміологічної оцінки від 07.04.2021 №22/924, наданим ДУ «Інститут громадського здоров`я ім.О.М.Марзєєва НАМН України.

За приписами частини першої-другої статті 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з ч. 3 та 4 ст. 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Проаналізувавши доводи заявника покладені в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову обраним способом суд дійшов висновку, що заявник посилається на очевидну протиправність Рішення суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного необхідно зазначити, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень - це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень, суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Водночас, суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у справі, яка розглядається, позов не може бути забезпечений у спосіб, заявлений ТОВ, оскільки такий спосіб фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Правова оцінка питань правомірності Рішення та наслідків до якого призведе його реалізація має надаватися судом під час розгляду справи по суті.

Припущення позивача про можливе настання негативних наслідків у випадку реалізації Рішення не може вважатися достатньою підставою для зупинення дії Рішення та заборони його використання під час прийняття інших рішень у відповідній сфері.

Крім того, позивачем не зазначено, в чому полягає неможливість захисту порушених прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог Заяви.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 8 листопада 2021 року.