Справа № 320/5927/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5927/20 Головуючий у 1 інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (далі - ТОВ "Текссол-С") звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000021/2 від 11 січня 2020 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000021/2 від 11.01.2020.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська митниця Держмитслужби звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що під час здійснення митним органом контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також, надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

18 серпня 2021 року Шостого апеляційного адміністративного від відповідача - Київської митниці Держмитслужби надійшло клопотання про долучення платіжного доручення про сплату судового збору в якому, також, просить замінити відповідача Київську митницю Держмитслужби на Київську митницю.

Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (надалі - Постанова № 895), п. 1 якої передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).

Відповідно до п. 2 Постанови № 895, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських Формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Наказом Держмитслужби від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: ; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А.

Згідно наказу Державної митної служби України від 30 червня 2021 року № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи», митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Київську митницю Держмитслужби на його правонаступника - Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

27 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 жовтня 2012 року між Dawood Exports (Pvt) Ltd. (Ісламська Республіка Пакистан) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (Покупець) був укладений Контракт №1012/12 (далі - Контракт), відповідно до якого, Продавець продає, а Покупець купує тканини власного виробництва полікотон 52/48% .

Відповідно до п. 1 Контракту, Продавець та покупець узгодили, що найменування, вартість та кількість товару може змінюватися, згідно з додатками до Контракту, які є невід`ємною частиною Контракту.

Згідно п. 3 Контракту, сторони домовилися, що в ціну товару включається його вартість, упаковка, маркування та доставка. Загальна вартість контракту складає 5 000 000,00 доларів США. Оплата здійснюється протягом 30 днів із дня формування інвойсу.

У відповідності до п. 10 Контракту, Продавець та Покупець, зокрема, узгодили те, що всі зміни та доповнення до контракту є діючими, якщо вони складені в письмовій формі та підписані обома сторонами.

24 березня 2014 року Продавець та Покупець уклали Додаткову угоду №1012/12/2N до Контракту, якою внесли зміни до п. 3 Контракту, відповідно до яких, ціну товару включається його вартість, упаковка, маркування та доставка. Загальна вартість контракту складає 100 000 000,00 доларів США. Оплата здійснюється протягом 30 днів із дня формування інвойсу, якщо інше не передбачено контрактом.

11 жовтня 2016 року Продавець та Покупець уклали Додаткову угоду № 1012/12/4 до Контракту, якою, зокрема, продовжили строк дії Контракту до 31.12.2017 р.

29 грудня 2017 року Продавець та Покупець уклали Додаткову угоду № 1012/12/10 до Контракту, якою, зокрема, продовжили строк дії контракту до 31.12.2019 р.

Продавець та Покупець 26 листопада 2019 року уклали Додаткову угоду № 410 до Контракту, відповідно до пункту 1 якої, Продавець поставив Покупцю, а Покупець прийняв наступну тканину виробництва Ісламської Республіки Пакистан (далі товар): тканина вибивна полікотон, 52% поліестер та 48% бавовна, сток, 76х68/30х30, завширшки 220 см, у кількості 16 081 кг, 62 414 погонних метрів, за ціною 3,50 долари США за 1 (один) кг.

Відповідно до п. 2.1, 3.1 та 4 Додаткової угоди №410, товар відвантажується морським контейнером на умовах CFR м. Одеса, Україна.

Загальна вартість товару за інвойсом № KBT-786/482/19, який виставить до сплати продавець відповідно до додаткової угоди, складає 56 283,50 долари США.

Оплата здійснюється Покупцем протягом 90 (дев`яноста) календарних днів після поставки товару на склад Покупця. Валютою платежу є долар США. Усі витрати, пов`язані з банківським переказом за поставку товару, несе Покупець.

Продавець на виконання п. 3.1 Додаткової угоди №410 27 листопада 2019 року виставив ТОВ «Текссол-С» до сплати інвойс № KBT-786/482/19 (далі - інвойс) на загальну суму 56 283,50 долари США.

ТОВ «Текссол-С» 08.01.2020 р. з метою переміщення товару через митний кордон України подало попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA100000/2020/800628.

10 січня 2020 року ТОВ «Текссол-С» подало до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400242.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400242 від 10.01.2020 р., загальна митна вартість товару, визначена ТОВ «Текссол-С» за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), склала 56 283,50 долари США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна.

ТОВ «Текссол-С» до Київської митниці Держмитслужби разом із митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400242 від 10.01.2020 р. подано, зокрема, такі документи: пакувальний лист продавця на товар від 27.11.2019 р. (0271); рахунок-фактура № KBT-786/482/19 від 27.11.2019 р. (0380); коносамент № MEDUPK576825 від 18.12.2019 р. (0705); автотранспортна накладна № 16630 від 09.01.2020 (0730); прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 27.11.2019 р. (3014); Додаткова угода (4103); Додаткова угода № 1012/12/5 від 06.12.2016 р. до Контракту (4103); Додаткова угода № 1012/12/10 від 29.12.2017 р. до Контракту (4103); Додаткова угода № 1012/12/11 від 26.03.2018 р до Контракту (4103); Контракт (4104).

Після подання вказаної митної декларації, 10 січня 2020 року декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписки з бухгалтерської документації; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

11 січня 2020 року ТОВ «Текссол-С» на вказаний запит, посилаючись на відсутність у нього витребовуваних відповідачем документів, у тому числі, у зв`язку з невзяттям ТОВ «Текссол-С» на бухгалтерський облік спірного товару через його перебування в зоні митного контролю відповідача, надало митному органу лист № 1101-1 від 11 січня 2020 року.

Київською митницею Держмитслужби 11 січня 2020 року прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000021/2.

Так, за результатами опрацювання документів Київською митницею Держмитслужби вказано, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема, за результатами опрацювання наданих до митного оформлення документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400242 від 10.01.2020 р. встановлено, що п. 4 Контракту передбачено оплату за товар протягом 25 календарних днів з дати оформлення коносамента. Коносамент № MEDUPK576825 складено 18.12.2019 р. У п. 4 Додаткової угоди зазначено, що оплата здійснюється протягом 90 календарних днів після поставки товару на склад покупця, при цьому не передбачено яким чином здійснюється початок строку оплати за товар. Відповідно до п. 3 Контракту, передбачено оплату за товар протягом 30 днів із дати оформлення інвойса, тоді як сам інвойс взагалі не містить терміну та порядок оплати.

Наданий прайс-лист б/н не містить дати складання документу, терміну його дії. Тобто, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до ст. 58 МК України, з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості вищезазначеного товару встановлено, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, які стосуються числових значень складових митної вартості, зокрема, в інвойсі № KBT-786/482/19 від 27.11.2019 вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто, залежалим на складі, нереалізованим в період попиту (залишки від реалізації) або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що, в свою чергу, впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні.

Наданий прайс-лист на сток не містить даних щодо дати видачі документу, терміну дії, не містить також інформації щодо артикулів товару та не містить того виду тканини, що заявлений у графі 31 МД. За наданими податковими, прибутковими накладними неможливо за характеристиками товару ідентифікувати з товарами, які заявлені до митного оформлення.

Декларантом не було надано копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 МК України, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, визнати неможливо.

За результатом проведеної консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст. 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару, згідно з джерелом інформації: товар №1 митні декларації №UA500070/2019/202347 від 21.12.2019 р. та №UA500070/2019/202807 від 24.12.2019 р. (вартість товару згідно з джерелом інформації - 3,76 долари США за 1 кг).

Після цього, Київською митницею Держмитслужби, відповідно до п. 1 ч. 11 та 12 ст. 264 МК України, було відмовлено в митному оформленні (випуску) товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400242 від 10.01.2020 р., у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000021/2 від 11.01.2020 р.

При прийнятті відмови посадовою особою митного органу головним державним інспектором Київської митниці Держмитслужби Савенком Леонідом Васильовичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100300/2020/00004 від 11.01.2020 р., примірник якої невідкладно було вручено (надіслано) декларанту.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, ТОВ «Текссол-С», з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400282 від 11.01.2020 р. та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 20 536,91 грн.

ТОВ «Текссол-С» 10 березня 2020 року, в силу приписів ч. 8 ст. 55 МК України, відповідно до яких, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, надав відповідачу додаткові документи разом із супровідним листом № 1003/20-01 від 10.03.2020 р. (далі лист), який був отриманий Київською митницею Держмитслужби 17.03.2020 р. та зареєстрований за вх. № 10429/11.

Київською митницею Держмитслужби 07 квітня 2020 року у відповідь на лист ТОВ «Текссол-С» листом №7.8-1/15/11/6102 від 23.03.2020 повідомило декларанта про відмову в скасуванні оскаржуваного ним рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000021/2 від 11.01.2020 р.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

У відповідності до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Нормами частини 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За змістом ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 7 статті 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нормами частини 6 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частиною 2 ст. 54 МК України закріплено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Нормами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За приписами ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Нормами частини 7 статті 54 МК України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною 1 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положеннями частини 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2020 року ТОВ «Текссол-С» подало до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100300/2020/400242 щодо митного оформлення товару: тканина полікотон (р/с) змішана, з вмістом штапельних волоком поліефіру 52% та бавовни 48%, полотняного переплетення, вибивна, поверхнева щільність 117 +- 5г/м2, завширшки 220 см, без покриття, без просочення (а.с. 17).

Товар, який підлягав митному оформленню було придбано позивачем, відповідно до Контракту №1012/12 від 12 жовтня 2012 року, укладеного між Dawood Exports (Pvt) Ltd. (Ісламська Республіка Пакистан) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» (Покупець) та Додаткових угод до нього (а.с. 35-41).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товарів, позивачем були надані: Контракт №1012/12 від 12 жовтня 2012 року; Додаткова угода № 1012/12/5 від 06.12.2016 р. до Контракту; Додаткова угода № 1012/12/10 від 29.12.2017 р. до Контракту; Додаткова угода № 1012/12/11 від 26.03.2018 р до Контракту; пакувальний лист Продавця на товар від 27.11.2019 р. (0271); рахунок-фактура № KBT-786/482/19 від 27.11.2019 р.; коносамент № MEDUPK576825 від 18.12.2019 р.; автотранспортна накладна № 16630 від 09.01.2020 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару.

Однак, Київською митницею Держмитслужби за поданою митною декларацією прийнято рішення про коригування митної вартості від 11 січня 2020 року №UA100300/2020/000021/2 (а.с. 22).

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, заявлених до митного контролю та митного оформлення товарів, контролюючий орган виходив з того, що заявлена декларантом митна вартість товару за ціною договору щодо товарів які імпортуються визначити неможливо.

При цьому, при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів, Київською митницею Держмитслужби було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів, дослідивши документи, які були подані декларантом під час митного оформлення товару, дійшла висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих ТОВ «Текссол-С» документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом. Заявлена митна вартість базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, давали можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною контракту з вимогами частин 4-5 статті 58 Митного кодексу України.

Водночас, слід наголосити на тому, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією від 10 січня 2020 року IM40ДЕ №UA100300/2020/400242.

Так, апелянт зазначає, що пунктом 4 Контракту від 12.10.2012 р. №1012/12 передбачено оплату за товар протягом 25 календарних днів з дати оформлення коносаменту, коносамент №МЕDUРК576825 складено 18.12.2019.

Також, апелянт вказує, що у пункті 4 Додаткової угоди від 26.11.2019 р. №410 зазначено, що оплата здійснюється протягом 90 календарних днів після поставки товару на склад покупця, при цьому не передбачено, яким чином здійснюється початок строку оплати за товар, відповідно до п. 3 Контракту від 12.10.2012 №1012/12, передбачає оплату за товар протягом 30 днів з дати оформлення інвойсу, тоді, як сам інвойс взагалі не містить терміну та порядок оплати.

З огляду на вказане, апелянт вважає, що з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає наведенні доводи апелянта необгрунтованими, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що між Dawood Exports (Pvt) Ltd. (Ісламська Республіка Пакистан) (Продавець) та ТОВ «Текссол-С» (Покупець) була укладена Додаткова угода від 26 листопада 2019 року № 410 до Контракту №1012/12 від 12 жовтня 2020 року, пунктом 4 якої передбачено, що оплата здійснюється Покупцем протягом 90 (дев`яноста) календарних днів після поставки товару на склад Покупця.

Отже, дана Додаткова угода, на підставі якої безпосередньо здійснювалась поставка товару, є невід`ємною частиною Контракту. При цьому, так як Контракт передбачає можливість продавця та позивача узгодити інші умови оплати, то застосовуватися в спірному випадку повинні положення пункту 4 Додаткової угоди, який передбачає, що інвойс № KBT-786/482/19 від 27.11.2019 р. оплачується протягом 90 календарних днів після поставки товару на склад позивача.

Доводи апелянта про те, що позивач не надав жодних бухгалтерських документів є необгрунтованими, оскільки, із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Текссол-С» повідомляло митний орган про те, що інвойс № KBT-786/482/19 від 27.11.2019 р. станом на день підписання листа позивача №1003/20-01 від 10.03.2020 був неоплаченим, а тому, позивач не міг надати витребовувані відповідачем банківські платіжні документи.

З приводу посилання апелянта на те, що прайс-лист не містить дати його складання та терміну дії, слід зазначити наступне.

Чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятної світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул та якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення за наявності, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості, а тому, посилання митного органу на те, що прайс-лист не містить дати його складання та терміну дії, є безпідставним.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач не надав митному органу жодних висновків спеціалізованих експертних установ щодо вартісних характеристик імпортованого товару, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законодавець ставить обов`язок декларанта надати митному органу висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини у пряму залежність від наявності таких документів у декларанта.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Текссол-С» наголошує на тому, що у позивача як станом на день митного оформлення спірного товару, так і на день підписання листа №1003/20-01 від 10 березня 2020 року були відсутні будь-які висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Доводи апелянта про правомірність застосування резервного методу визначення митного вартості товару, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №810/4296/16 вказав: «у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Як вбачається із рішення про коригування митної вартості від 11 січня 2020 року №UA100300/2020/000021/2, у ньому вказано лише дату та номер митних декларацій, на підставі яких, здійснено коригування митної вартості, при цьому, вказане рішення не містить інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації для застосування резервного методу, які числові значення митної вартості таких товарів, обсяги та умови їх поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості.

Слід зазначити, що товари за митними деклараціями №UA500070/2019/202347 від 21.12.2019 р. та №UA500070/2019/202807 від 24.12.2019 р., на підставі яких відповідач здійснив коригування митної вартості, постачалися на умовах CPT м. Одеса, Україна, які передбачають те, що в ціну товару включено його доставку до місця призначення на митній території України та розвантаження в місці призначення.

Водночас, спірний товар ТОВ «Текссол-С» постачався на умовах CFR м. Одеса, Україна, які передбачають те, що поставка вважається виконаною за умови доставки товару до порту призначення, тобто, не включають в себе витрати на його доставку до місця призначення на митній території України та розвантаження в місці призначення

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей у складових вартості товарів, зокрема, витрат на доставку до місця призначення вже на митній території України, маршрутах їх поставки та витрат на розвантаження товару в місці призначення.

Колегія суддів вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ТОВ «Текссол-С», так як, у відповідача не було підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів позивача, оскільки, відсутні доведені підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.