Справа № 420/11107/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши матеріали позову торгової компанії «АЛМІ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) до Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, Управління містобудування та архітектури Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, паспортів прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного надійшов адміністративний позов торгової компанії «АЛМІ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) до Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, Управління містобудування та архітектури Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради №369 від 25 вересня 2020 року;

визнати протиправними та скасувати паспорти прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд (торгівельних кіосків (ТС №1 та ТС №2)) по вулиці Ізмаїльська (права сторона) кут вулиці Московська (біля супермаркету «Копійка», за реєстровим №55-КС, №58-КС від 04.11.2020 року та 30.11.2020 року відповідно, виданих Управлінням містобудування та архітектури Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород - Дністровської міської ради на підставі Рішення Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради №369 від 25 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року адміністративний позов прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем - Виконавчим комітетом Білгород - Дністровської міської ради подано до суду клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання представником відповідача зазначено, що звернення позивача до суду обумовлено необхідністю захисту інтересів приватноправового характеру, які на думку позивача порушені внаслідок встановлення тимчасової споруди на земельній ділянці, яка знаходиться у його власності. Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного, на думку позивача, права власності на земельну ділянку, слід дійти висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому, зокрема, викладено заперечення щодо клопотання представника позивача про закриття провадження у справі.

В обґрунтування заперечень представник позивача зазначив, що у зв`язку з тим, що погодження, виготовлення та видача паспортів прив`язки є результатом виконання оспорюваного рішення Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради №369 від 25.09.2020 року, Одеський окружний адміністративний суд наділений Кодексом адміністративного судочинства України достатнім об`ємом повноважень для захисту та відновлення порушених прав Позивача у випадку визнання та скасування зазначеного вище рішення.

Відповідно до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Вимоги до позовної заяви визначені правовими нормами ст.160 КАС України.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Приписами ч. 3 ст. 19 КАС України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Так, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 17 липня 2007 року інженером-землевпорядником ПП «УКРЛЕНД», у присутності начальника відділу Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів та директора ТК «АЛМІ» проведено встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки загальною площею 2373 кв.м., кадастровий номер :01:003:0123, закріплено межі земельної ділянки межовими знаками у кількості 17 шт, про що складено Акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТК «АЛМІ» (ПІДПРИЄМСТВУ У ВИГЛЯДІ ТОВ) від 17.07.2007 р. за підписом зазначених вище осіб.

25 липня 2007 року між ТК «АЛМІ» (підприємство у вигляді ТОВ» та Територіальною громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради було укладено Договір оренди земельної ділянки, загальною площею 2373 кв.м., кадастровий номер :01:003:0123, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Білгород - Дністровський, вул. Ізмаїльська, 60, для обслуговування торгівельного комплексу.

27 лютого 2008 року між ТК «АЛМІ» (підприємство у вигляді ТОВ» та Територіальною громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради було укладено Договір купівлі-продажу шляхом викупу торгівельного комплексу , загальною площею 3260 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Білгород - Дністровський, вул. Ізмаїльська, 60, розташований на земельній ділянці, загальною площею 2373 кв.м., кадастровий номер :01:003:0123.

19 березня 2014 року між ТК «АЛМІ» (підприємство у вигляді ТОВ) та Територіальною громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради, на підставі рішення білгород-Дністровської міської ради Одеської області №877-VI від 27.02.2014 року, було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. за та зареєстровано за реєстровим номером №617 відповідно до якого ТК «АЛМІ» придбала у Білгород-Дністровської міської ради земельну ділянку загальною площею 2373 кв.м., кадастровий номер :01:003:0123.

19 березня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. було зареєстровано право приватної власності ТК «АЛМІ» на земельну ділянку загальною площею 2373 кв.м., кадастровий номер :01:003:0123, про що надано відповідний Витяг.

Представник позивача в адміністративному позові вказує, що 26 березня 2021 року на території земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ТК «АЛМІ», на відстані біля 2 метрів від капітальної будівлі по вулиці Ізмаїльська, 60, м. Білгород-Дністровський, Одеської області були споруджені торгівельні точки у вигляді двох некапітальних малих архітектурних споруд, дозвіл на монтаж та розміщення яких власник земельної ділянки - ТК «АЛМІ», не надавала.

Разом з тим, представник позивача стверджує, що жодних договорів, стосовно спільного користування належної ТК «АЛМІ» земельною ділянкою не укладалось, відповідно й компенсацій та оплати за фактичне користування земельною ділянкою отримано не було.

Представник позивача зазначає, що ТК «АЛМІ» було отримано листа Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області №63/8843 від 17.05.2021 про результати розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення з копією рішення Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради №369 від 28.09.2020 року про внесення змін до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Білгороді - Дністровському, затвердженої рішенням Виконавчого комітету №155 від 25.04.2019 року та копію Схеми №3а. як додаток до рішення №369, схеми №3а (розташування ТС по вул. Ізмаїльська на розі вул. Московська); паспортів прив`язки ТС №1, №2,

За твердженнями представника позивача, порівнявши надані відповідачем схеми розміщення ТС із ситуаційними схемами земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0123 (додатку до акту встановлення меж земельної ділянки в натурі від 17.07.2007 року) до договору оренди земельної ділянки (яка ідентична з ситуаційною схемою, яка розроблялась до Договору купівлі-продажу земельної ділянки), позивач дійшов висновку, що рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №02/58-21-2410/979 від 07 травня 2021 та затверджені на підставі нього схеми, прийняте з порушенням меж земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки, без врахування того, що земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0123 ще в 2014 році була викуплена ТК «АЛМІ», а право комунальної власності було змінене на приватну власність. Однак, на паспортах прив`язки та схемах розміщення ТС все одно зазначається «Землі Білгород-Дністровської міської ради».

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини ТК «АЛМІ» вважає, що рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №369 від 25.09.2020 року прийняте з порушенням норм діючого законодавства, не порушує майнові права та обмежує Позивача в можливості користуватись своєю земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0123, що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. за та зареєстровано за реєстровим номером №617.

Вважаючи своє суб`єктивне матеріальне право користування земельною ділянкою порушеним, позивач звернувся до суду за його захистом шляхом визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, з даного адміністративного позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що існує спір про наявне речове право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що спір у справі не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин та порушених прав, що являються предметом розгляду у заявленому позові, суд приходить до висновку, що даний позов, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися у порядку господарського судочинства.

Крім того, суд вважає необґрунтованими покликання представника позивача на правозастосовну практику щодо розгляду цієї категорії справ у порядку адміністративного судочинства викладена, зокрема, у постановах від 24.01.2020 у справі № 821/235/18, від 24.09.2019 у справі №296/634/16-а, від 24.07.2020 року у справі № 420/6255/18, оскільки обставини цих справ не є тотожними обставинам даної справи. Зокрема, спірними в зазначених справах були рішення прийняті стосовно безпосередньо позивачів за інших обставин. Між тим, в даній же справі є спір про право, оскільки позивач вважає порушеним його право користування земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності, а прийняті оскаржувані рішення стосуються інших суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 238, 243, 248, 256, КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом торгової компанії «АЛМІ» (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) до Виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, Управління містобудування та архітектури Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, паспортів прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства за правилами, встановленими Господарським процесуальним Кодексом України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку визначеному ст. 295.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст. 256 КАС України.

Суддя П.П.Марин

.