Справа № 607/14840/21
Суддя: Делікатна Л. В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 Справа №607/14840/21

Провадження №2а/607/348/2021

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Делікатної Л.В.

при секретарі с/з Нюні Н.А.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Тернопіль позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Новосада В.А., співвідповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4620558 від 11 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Новосада В.А. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4620558 від 11 серпня 2021 року. Позов обґрунтовують тим, що жодних правил дорожнього руху не порушував. Як вбачається зі змісту постанови, він, ОСОБА_1 , 11 серпня 2021 року о 15 год. 38 хв., керуючи транспортним засобом марки «Honda», моделі «CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 85 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Горбаків, позначеного дорожніми знаками 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.46 «Кінець населеного пункту» на 35 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості «Trucam LTI 20/20» серійний номер 001158, чим порушив п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах, дозволена швидкість не більше 50 км/год.), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу на доведення його вини, оскільки підстав для її складання у працівників поліції не було. Крім того, поліцейський не надав йому можливості скористатися правовою допомогою. Також лазерний вимірювач швидкості «Trucam LTI 20/20» під час фіксації швидкості руху транспортного засобу знаходився в руках поліцейського, а не на спеціальному обладнанні (тринога) для спеціального розміщення приладу, а відтак вимірювання швидкості відбулось з рук поліцейського. При спілкуванні у поліцейського на форменному одязі була відсутня нагрудна камера, тобто відеофіксація не проводилася. Після цього, поліцейський повідомив, що штраф на нього, ОСОБА_1 , накладатися не буде, а обмежиться лише усним попередженням. Також зазначив, що надані ним пояснення продиктовані йому працівником поліції. В подальшому позивач викликав працівників моніторингової групи, після приїзду котрих на однострої працівника поліції з`явився відеореєстратор. Також працівник моніторингової групи зафіксував на свою нагрудну камеру ВК-00030 як здійснювалась фото - та відеофіксація приладом «Trucam» нібито вчиненого адміністративного правопорушення. Фіксація на «Trucam» здійснювалась не в межах дії дорожніх знаків 5.70, 5.45, 5.46 та зони їх дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги. В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази місцезнаходження даних дорожніх знаків та зони їх дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 вважає дії інспектора Новосада В.А. протиправними а оскаржувану постанову неправомірною і такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Наведені обставини, які відображені в такому рішенні не відповідають дійсності, є надуманими та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт перевищення ним швидкості в зоні дії дорожніх знаків 5.45, 5.46, та порушення п. 12.4 ПДР України.

Судом 15 вересня 2021 року в якості співвідповідача у даній справі було залучено Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач - інспектор 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Новосад В.А. в судове засідання не з`явився. Відзиву на позов не подав.

Представником співвідповідача - Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду відзив на позов у якому вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4620558 від 11 серпня 2021 року, ОСОБА_1 11 серпня 2021 року о 15:38:59, рухаючись на автодорозі М-06 «Київ - Чоп», 300 км в населеному пункті с. Горбаківка керував транспортним засобом «Honda», моделі «CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 та перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожніми знаками 5.45 та 5.46 більш як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 85 км/год. чим порушив п. 12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху «Trucam LTI 20/20» 001158, який відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювання.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4620558, ОСОБА_1 11 серпня 2021 року о 15:38:59, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 85 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Горбаків позначеним дорожнім знаком 5.45, 5.46 на 35 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху «Trucam LTI 20/20» 001158, чим порушив п. 12.4 ПДР України, порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволено швидкість більше 50 км/год.), скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, представником відповідача - Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції подано суду наступні докази.

Так, на фотознімку з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС001158) зафіксовано, як 11 серпня 2021 року о 15 год. 38 хв. транспортний засіб із номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 85 км/год. на автодорозі М-06 Київ Чоп 300.

Як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового транспортного засобу, вимірювання швидкості руху транспортного засобу, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації. Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортного засобу в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і автоматичному режимах: - + 2 км/год. в діапазоні від 2 до 200 км/год.; - + 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Крім цього, Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А №006694 виданий 29 серпня 2021 року засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 TruCam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Контроль метрологічних характеристик вимірювачів швидкості автотранспортних засобів лазерних LТІ 20/20 TruCam під час випуску з виробництва здійснює метрологічна служба виробника, акредитована національною метрологічною службою США. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача - не більше одного року.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20584 лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС001158) таке чинне до 01 грудня 2021 року. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювання швидкості - від 2 км/год. до 320 км/год., максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах + 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; + 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Також, згідно п. 3.1, п. 3.2 листа Служби автомобільних доріг у Рівненській області від 09 серпня 2021 року №2н/т, надано інформацію про межі населених пунктів на автомобільних дорогах державного значення: с. Горбаків.

При оцінці зазначених доказів суд бере до уваги таке.

Частина перша статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність серед іншого за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилання на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Горбаків позначеним дорожнім знаком 5.45, 5.46 на 35 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача це пояснення.

В оскаржуваній постанові відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожніх знаків 5.45, 5.46, а також на результати вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача за допомогою приладу TruCam, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно перевищення швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача.

Згідно постанови Верховного Суду по справі №524/9716/16-а від 13 лютого 2020 року у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Проте, відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів.

При прийнятті рішення суд враховує і те, що Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові від 11 серпня 2021 року не підтверджується жодним допустимим доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем без зазначення доказів правомірності винесення даної постанови.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4620558 від 11 серпня 2021 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, наявні у справі докази, зокрема постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив вказане у ній правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Разом з тим позов не містить правових підстав для визнання дій інспектора протиправними, оскільки місцевий загальний суд як адміністративний, в силу положень ч. 3 ст.286 КАС України, не вправі визнавати дії протиправними, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку, суд вважає, є скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 454 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4620558 від 11 серпня 2021 року.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач: інспектор 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Новосад Владислав Андрійович (м. Рівне, вул. Ст. Бандери, 14а);

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (вул. Степана Бандери, 14а, с. Рівне, Рівненська обл., 33028).

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна