Справа № 380/8032/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8032/21 пров. № А/857/16691/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року, головуючий суддя - Клименко О.М., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправними та бездіяльними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити наступні дії, а саме:

по матеріалах пенсійної справи № 91/10288 від 01.03.1990 року УВС Львівського облвиконкому органів МВС СРСР/УРСР, -

а) виконати діючі норми статті 63 ч. 1 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

б) виконати діючі норми статті 26 (Призначення пенсії інвалідам 1 та 2 групи у розмірі пенсії за віком) Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" та перепризначити пенсію по другій групі інвалідності у розмірі пенсії за віком з розрахунку 90% сум грошового забезпечення за постійно діючими нормами ст.ст. 24, п.1; 25 п.1; 26 п.1; 33 п.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року котрі мають зворотну дію в часі та є невід`ємною складовою до постійно діючої норми статті 26 Закону СРСР від 28.04.1990 р. "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" на підставі якого до окладів позивача (посадового окладу й окладу за спец. звання майор) призначалася третя складова 20% щомісячна надбавка за наявний страховий стаж у кількості: 18 років 11 місяців 04 дні та перераховувалась пенсія по 2 групі інвалідності;

в) донарахувати до наявного страхового стажу (вислуги років) у кількості: 18 років 11 місяців 04 дні додатковий страховий стаж як інваліду 2 групи за період: з 16.03.1990 р. (дня встановлення 2 групи інвалідності) по 02.11.2012 року (дати досягнення 60-річного пенсійного віку) на загальних підставах у кількості: 22 роки 07 місяців 07 днів, що сумарно складає: 41 рік 06 місяців 11 днів загального страхового стажу служби в органах внутрішніх справ;

г) примінити коефіцієнт доплати у розмірі 1,35% за кожний рік зарахованого стажу на загальних підставах;

д) за період з 02.11.2012 року (дня досягнення 60-річного пенсійного віку) по дату прийняття судового рішення перерахувати пенсію по 2 групі інвалідності у розмірі пенсії за віком з розрахунку 90% сум грошового забезпечення із донарахуванням компенсаційних виплат за втрату частини доходів у відповідності до вимог частини 2 статті 55 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

- На підставі до вимог ст.ст. 94, 95 КАС України у відповідача витребувати пенсійну справу № 91/10288 від 01.03.1990 року УВС Львівського облвиконкому органів МВС СРСР/УРСР.

- На підставі до вимог статті 382 КАС України здійснити судовий контроль за виконанням прийнятого судового рішення.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що станом на 01 березня 1990 року йому призначена пенсія по інвалідності (2 група) відповідно до радянського пенсійного законодавства, а саме Положення про пенсійне забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів МВС СРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 493 від 30 травня 1985 року; станом на 01 жовтня 1990 року йому, пенсіонеру МВС по 2 групі інвалідності, майору міліції у відставці з 01 березня 1990 року згідно із Законом СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28 квітня 1990 року до окладів (посадового окладу й окладу за спеціальне звання майор) призначена третя складова - 20% щомісячна надбавка за вислугу років, тобто за наявний страховий стаж у кількості 18 років 11 місяців 04 дні, яка обчислена як в календарному так і в пільговому порядку із подальшим перерахунком його пенсії по 2 групі інвалідності; станом на 01 травня 1992 року, йому, пенсіонеру МВС по 2 групі інвалідності, майору міліції у відставці з 01 березня 1990 року в автоматичному режимі був проведений перерахунок його пенсії по 2 групі інвалідності відповідно до українського пенсійного законодавства, зокрема статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач зазначав, що статтею 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлені такі норми, обов`язкові до виконання, а саме: "Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, котрі мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей проводиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами під час перерахунку пенсії".

За наявності у його пенсійній справі № 91/10288 від 01 березня 1990 року УВС Львівського облвиконкому органів МВС СРСР/УРСР, згаданих вище документів, а також у зв`язку досягненням ним 02 листопада 2012 року 60-річного пенсійного віку, відповідач у автоматичному режимі був зобов`язаний невідкладно здійснити перерахунок його пенсії по другій групі інвалідності у такий законний спосіб, а саме: "а) виконати норми статті 63 ч. 1 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; б) виконати діючі норми статті 26 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28.04.1990 р. (Призначення пенсії інвалідам 1 та 2 групи у розмірі пенсії за віком); в) виконати діючі норми ст.ст. 24, п.1; 25 п.1; 26 п.1; 33 п.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, норми якого мають зворотню дію в часі та є невід`ємною складовою до постійно діючої норми статті 26 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28.04.1990 року на підставі якого до моїх окладів (посадового окладу й окладу за спец. звання майор) призначалась Третя складова окладу - 20% щомісячна надбавка за вислугу років (наявний страховий стаж) у кількості: 18 років 11 місяців 04 дні, обчислену як в календарному так і пільговому порядку для подальшого перерахунку моєї пенсії по 2 групі інвалідності, - а відтак, починаючи з 02.11.2012 року (дати досягнення мною 60-річного пенсійного віку) в автоматичному режимі: 2.1. Перепризначити мою пенсію по 2 групі інвалідності у розмірі пенсії за віком з розрахунку 90% сум мого грошового забезпечення згідно зі статтею 26 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28.04.1990 року, за нормами ст.ст. 24, п.1; 25 п.1; 26 п.1; 33 п.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року; 2.2. Донарахувати до мого наявного страхового стажу (вислуги років) у кількості: 18 років 11 місяців 04 дні додатковий страховий стаж на загальних підставах у кількості 22 роки 07 місяців 07 днів за період: з 16.03.1990 року (дати встановлення мені 2 групи інвалідності) по 02.11.2012 року (дати досягнення мною 60-ти річного пенсійного віку), що сумарно складає: 41 рік 06 місяців 11 днів мого загального страхового стажу служби в органах внутрішніх справ; 2.3 Примінити коефіцієнт доплати у розмірі 1,35% за кожний повний рік страхового стажу служби на загальних підставах; 2.4. За період: з 02.11.2012 року (дати досягнення мною 60-ти річного пенсійного віку) по 01.06.2021 року виплатити мені усі належні заборговані пенсійні кошти із донарахуванням компенсаційних виплат за втрату частини доходів на вимогу статті 55 ч.2 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Проте, на думку позивача, відповідач безпідставно не виконує нерозривно взаємопов`язані між собою постійно діючі акти радянського та українського законодавства, а відтак не "перепризначає" його пенсію по другій групі інвалідності у розмірі пенсії за віком, з 02 листопада 2012 року з розрахунку 90% сум грошового забезпечення, за наявності відповідних документів у матеріалах його пенсійної справи, приховуючи при цьому фактичні обставини.

Також позивач стверджував про безпідставність посилань відповідача на статтю 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно з якою особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки пенсія по другій групі інвалідності йому призначалася датою: 01 березня 1990 року відповідно до радянського законодавства, тоді як згідно норм українського законодавства пенсія лише перераховувалася в автоматичному режимі, датою: 01.05.1992 року. Більше того, норма статті 5 згаданого Закону не має зворотної дії в часі та не може ні скасовувати, ні зупиняти дію норми статті 26 Закону СРСР від 28 квітня 1990 року "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" (Призначення пенсії інвалідам 1 та 2 групи у розмірі пенсії за віком).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року про здійснення перерахунку його пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року про здійснення перерахунку його пенсії; в решті позовних вимог відмовлено; у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач пропустив встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду. Адже про порушення своїх прав виплатою, на його думку, пенсії у неналежних розмірах, він повинен був дізнатися ще у 2012 році та у визначений процесуальним законом строк звернутися з відповідним позовом до суду. Зауважує, що перебіг строку звернення до суду з вимогами про виплату пенсії у певному розмірі за кожен конкретний місяць розпочинається у цьому місяці.

По суті спору відповідач зазначає, що всі перерахунки пенсії позивача проводились Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стверджує, що посилання позивача на норми Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28 квітня 1990 року є безпідставними оскільки відповідно до статті 3 Закону України від 12 вересня 1991 року № 46 "Про правонаступництво України" закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. Ця норма не поширюється на правові акти, прийняті органами влади СРСР.

Більше того, відповідно до пункту "в" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Таким чином, апелянт зазначає, що на позивача, як на особу з числа військовослужбовців органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР поширюється законодавство України у формі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", інших законів та нормативно-правових актів України.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до посвідчення № 91/10288, виданого 01 березня 1990 року УМВСУ у Львівській області позивач є особою з інвалідністю ІІ групи. Захворювання, отримане в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

З 01 березня 1990 року позивачу призначена пенсія по інвалідності 2 групи відповідно до постанови Ради Міністрів СССР № 493 від 30 травня 1985 року.

01 січня 1992 року введено в дію Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Постановою від 09 квітня 1992 року № 2263-12 "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" Верховна Рада України постановила провести перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ з відповідних сум грошового забезпечення, встановлених на 1 травня 1992 року.

З огляду на це, з 01 травня 1992 року позивачу виплачується пенсія по інвалідності 2 групи у розмірі 60% посадового окладу відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Наведене вище підтверджується наявним у матеріалах пенсійної справи позивача № 91/10288 Висновком про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

01 квітня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, у якій просив:

- виконати діючі норми статті 63 ч. 1 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- виконати постійно діючі норми статті 26 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28.04.1990 р. та перепризначити йому, як інваліду 2 групи пенсію у розмірі пенсії за віком з розрахунку 90% сум грошового забезпечення за діючими нормами ст.ст. 24, п.1; 25 п.1; 26 п.1; 33 п.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, котрі мають зворотню дію в часі та являються невід`ємною складовою до постійно діючої норми статті 26 (Перепризначення пенсії інвалідам 1 та 2 групи у розмірі пенсії за віком) Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців" від 28.04.1990 року, на підставі якого до його окладів призначалась третя складова - 20% щомісячна надбавка за вислугу років (наявний страховий стаж) у кількості 18 років 11 місяців 04 дні та перераховувалась пенсія по 2 групі інвалідності;

- донарахувати до його наявного страхового стажу (вислуги років) у кількості: 18 років 11 місяців 04 дні додатковий страховий стаж як інваліду 2 групи (за період: з 16.03.1990 р. по 02.11.2012 р.) на загальних підставах у кількості: 22 роки 07 місяців 07 днів, що сумарно складає: 41 рік 06 місяців 11 днів його загального страхового стажу, а відтак із приміненням коефіцієнту доплати у розмірі 1,35% за кожний повний рік зарахованого стажу перерахувати його пенсію, починаючи з 02 листопада 2012 року (дня досягнення 60-річного пенсійного віку) по 01 травня 2021 року.

Листом від 29 квітня 2021 року №4692-3896/І-52/8-1300/21 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача на його заяву від 01 квітня 2021 року про те, що Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено проведення перерахунку пенсій з урахуванням стажу (сплачених сум страхових внесків), набутого після звільнення зі служби. Водночас, відповідно до статті 5 цього ж Закону особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" буде враховано весь страховий стаж.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 01 квітня 2021 року про здійснення перерахунку пенсії є протиправними, а відтак порушують його права, то з метою ефективного захисту порушених прав позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року про здійснення перерахунку його пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон).

Порядок перерахунку раніше призначених пенсій визначений статтею 63 Закону.

Відповідно до статті 63 цього Закону перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Постанова №3-1).

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Згідно з пунктом 23 Постанови №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону 2262-12. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Крім цього, пунктами 16 - 17 Постанови №3-1 передбачено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідь на заяву позивача від 01 квітня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало йому листа від 29 квітня 2021 року № 4692-3896/І-52/8-1300/21, у якому повідомило про те, що Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено проведення перерахунку пенсій з урахуванням стажу (сплачених сум страхових внесків), набутого після звільнення зі служби. Водночас, відповідно до статті 5 цього ж Закону особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" буде враховано весь страховий стаж.

Колегія суддів зазначає, що отримавши заяву позивача від 01 квітня 2021 року, відповідач не надав у повному обсязі відповіді на всі порушені позивачем у цій заяві питання, які стосуються перерахунку призначеної йому пенсії, частину з них оминувши.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 01 квітня 2021 року про здійснення перерахунку пенсії є протиправними, а для належного способу відновлення порушених прав позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року про здійснення перерахунку його пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №380/8032/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький