Справа № 0940/1275/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 0940/1275/18 пров. № А/857/13800/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Бруновської Н.В.

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року (суддя Панікар І.В., ухвалене в м. Івано-Франківську о 15:43, повний текст складено 17.12.2018) у справі № 0940/1275/18 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 104930,08 грн,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 104 930,08 гривень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач- ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що акт перевірки №552/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 19.06.2017, податкові повідомлення-рішення від 26.07.2017 №, №, № та податкова вимога форми "Ф" від 12.09.2017 року за № 15515-17 Головним управлінням ДФС в Івано- Франківській області направлялися за помилковою адресою та ОСОБА_1 їх не одержувала. А відтак апелянт вказує на неузгодженість податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями- рішеннями від 26.07.2017 №№ , , , оскільки вони вважаються неврученими, що є безумовною підставою для скасування рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 в справі №0940/1275/18 висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні відповідач вимоги апеляційної скарги підтримав, просив таку задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив таку відхилити.

Протокольною ухвалою суду від 21.10.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 24.05.2017 року № 808 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків громадянки ОСОБА_1 ", головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб, 19.06.2017 року проведена перевірка фізичної особи ОСОБА_1 , Р.Н.О.К.П.П. НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування, сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за 2015 рік.

За результатами перевірки складено Акт № 552/09-19-13-06/ НОМЕР_1 та виявлено порушення: підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164, пункту 179.7 статті 179 та пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме, не подання річної декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік; пункту 1.2, підпункту 1.6, пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

На підставі акта за № 552/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 19.06.2017 року, позивачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 26.07.2017 року: № за платежем податок на доход фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, сума грошового зобов`язання збільшена на 77 918,5 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 19479,63 гривень; № за платежем військовий збір, сума грошового зобов`язання збільшена на 5889,56 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1472,39 гривень; № за платежем податок на доход фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 170 грн.

Також , як видно з матеріалів справи, позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 12.09.2017 року за № 15515-17.

Враховуючи те, що наявний податковий борг відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Аналогічні норми визначені пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пункт 54.3 статті 54 ПК України встановлює обов`язок контролюючого органу самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, в тому числі, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Положенням пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Вказане повноваження контролюючого органу кореспондується також з положеннями п. 87.11 ст. 87 ПК України.

Крім цього, п. 95.2 ст. 95 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Зазначене узгоджується також з встановленим нормами ст. 59 ПК України обов`язком контролюючого органу надіслати платнику податків, у якого виник податковий борг, податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Абзацом 1 підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Положеннями пунктів 179.1. 179.7. статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу та самостійно, до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Нарахування, утримання та сплата військового збору до бюджету здійснюється в порядку визначеному статтею 168 ПКУ за ставкою 1,5% від об`єкта оподаткування.

З наведеного слідує, що обов`язковою передумовою для звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу є надіслання платнику податків податкової вимоги.

Яке вбачається з матеріалів справи податковим органом вся кореспонденція надсилалися за помилковою адресою: АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_1 не проживає та не зареєстрована з 2010 року.

Колегія суддів зазначає, що Головне управління ДФС в Івано-Франківській області було проінформоване про актуальне місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 .

Так, в матеріалах справи, наявна інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи (адресна довідка №3276/06.03.2018), отримана позивачем відповідно до статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» та статті 20 Податкового кодексу України від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, у відповідності до даних якої з 23.02.2010 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Івано-Франківська область. 76493 (а.с.36).

Разом з тим апеляційний суд зазначає, що жоден документ та рішення контролюючого органу так і не направлявся за встановленою адресою, а в матеріалах справи відсутній будь який доказ направлення податкової вимоги та вказаних вище податкових повідомлень-рішень за актуальною адресою ОСОБА_1 .

Таким чином акт перевірки №552/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 19.06.2017, податкові повідомлення-рішення від 26.07.2017 №№ , , та податкова вимога форми "Ф" від 12.09.2017 року за № 15515-17 Головним управлінням ДФС в Івано- Франківській області направлялися за адресою по якій не проживала та не зареєстрована ОСОБА_3 .

Разом з тим дана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції.

Нормами п. 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Зазначене кореспондується з п. 6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні ст. 45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Згідно п. 70.1 ст. 70 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

Отже, з урахуванням зазначеного апеляційний суд зазначає, що контролюючий орган повинен бути обізнаним про зміну податкової адреси платника податків - фізичної особи, а отже повинен направляти податкову вимогу за дійсною адресою.

Таким чином, оскільки ні податкова вимога форми "Ф" від 12.09.2017 року за № 15515-17, ні податкові повідомлення-рішення від 26.07.2017 №№ , , податковим органом на належну адресу відповідача не направлялась, у зв`язку з чим вручені не була, відтак, позов про стягнення з відповідача податкового боргу, у зв`язку з несплатою такої заборгованості задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 802/467/16-а.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального права та неповно з`ясував обставини справи, через що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню та слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 2643 грн.

Враховуючи відмову в задоволенні позову та вимоги ст.139 КАС України, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судовий збір в розмірі 2 643 грн.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 0940/1275/18 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
Н. В. Бруновська
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Глушка І.В. в період з 26.10.2021 по 03.11.2021 включно, повний текст постанови складений 04.11.2021р.