Справа № 289/2062/21
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/19/21
Справа №289/2062/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадженняадміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора СРППВП №3 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Вовк А.О., відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора СРППВП №3 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Вовк А.О. та скасувати постанову серії БАА №945521 від 18.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, а зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити, судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідачем - інспектором СРППВП №3 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Вовком А.О. 18.10.2021 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. за те, що він нібито о 19-30 годині в м. Радомишль по вул. Петравська керував транспортним засобом «LEDAR» ДИЗАМА НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1А ПДР, керував без мотошолому, чим порушив п. 2.3Г ПДР та відсутня страховка п. 2.4Г ПДР.

Позивач зазначає, що вважає дії інспектора протиправними, а постанову незаконною, тому підлягає скасуванню, так як він зазначених в постанові правопорушень не скоював, в той день 18.10.2021 він у себе вдома по АДРЕСА_1 ремонтував транспортний засіб «LEDAR» ДИЗАМА НОМЕР_1 , який його батько придбав в 2009 році, до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якої вийшов поліцейський та не представившись звинуватив позивача в порушенні Правил дорожнього руху, на пояснення позивача поліцейський не відреагував та склав постанову серії БАА №945521 від 18.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн., не розглянувши справу по суті та не роз`яснюючи права. Також поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, про що буде складена ще одна постанова. Позивач зазначає, що інспектор поліції наклав значно більший штраф, ніж передбачений КУпАП за відповідними статтями, не маючи при цьому взагалі права накладати штраф.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.10.2021 відкрито провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.16).

Копії ухвали від 28.10.2021 було направлено сторонам, а відповідачам крім того - копію позовної заяви з додатками на 12 арк., яку останні отримали 29.10.2021 (а.с.20).

Відповідачі відзив у визначений строк суду не надали, заяв чи клопотань на адресу суду від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена 18.10.2021 інспектором СРППВП №3 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Вовком А.О. у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 пунктів 2.1.а), 2.3.г) та 2.4.а) Правил дорожнього руху.

Такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що 18.10.2021 о 19 годині 30 хвилин в м. Радомишль ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LEАDЕR» д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а) ПДР, керував без мотошолому, чим порушив п. 2.3.г) ПДР та була відсутня страховка п. 2.4а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 3400,00 грн. (а.с.13).

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, стверджуючи, що відповідач інспектор поліції Вовк А.О. порушив вимоги КУпАП при розгляді справи, при цьому позивач ОСОБА_1 не порушував жодної норми Правил дорожнього руху.

Щодо визнання дій відповідачів незаконними суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Оглянувши копію оскаржуваної постанови серії БАА №954521 від 18.10.2021 суд зазначає, що в постанові наявний підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності про те, що права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП роз`яснено, чим спростовуються твердження позивача про зворотне.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (в тому числі ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор поліції Вовк А.О. застосував положення статті 36 КУпАП щодо накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Так, згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративні правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом, відповідно до якого:

-ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.;

-ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 грн.;

-ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

Таким чином посилання позивача ОСОБА_1 на те, що інспектор СРППВП №3 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Вовк А.О. не мав права виносити оскаржувану постанову та накладати штраф, розмір якого не відповідає КУпАП - не обґрунтовані.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стверджуючи, що не порушував жодної норми Правил дорожнього руху.

Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Суд при цьому зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому порядку.

Відповідно до положеньКУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд знаходить, що сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення, а не притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

В іншому випадку, є підстави вважати, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що до постанови додається DVD-диск, однак позивач зазначає, що диск до постанови не долучався.

Відповідачем суду не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач допустив зазначені в постанові адміністративні правопорушення, зокрема, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, речових доказів тощо.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Проте, всупереч вищенаведеним правовим нормам чинного законодавства, відповідачем не надано будь-яких доказів, які б зафіксували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанова серії БАА № 945521 від 18.10.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн., підлягає скасуванню, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відповідно до ст. 77 КАС України, не надав доказів правомірності свого рішення.

Щодо вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 та 2 ст. 126 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 та 2 ст. 126 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (ч. 1 ст. 283 КупАП). Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.07.2018 по справі № 520/6459/17 та по справі №214/2517/17, які суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на новий розгляд до відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до інспектора СРППВП №3 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Вовк А.О., відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Мала Житомирська, 11-А, Код ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №945521 від 18.10.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 та 2 ст. 126 КУпАП.

Надіслати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 та 2 ст. 126 КУпАП на новий розгляд до відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Мала Житомирська, 11-А).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме 227,00 грн.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н. С. Сіренко