Справа № 200/13307/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 листопада 2021 р. Справа №200/13307/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.12.2020 року на суму 100 000, 00грн.

Ухвалою суду від 12.10.2021 року позовну заяву Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення залишено без руху і встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви. Ухвалено позивачу необхідно надати до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із визначеними обставинами, які позбавили позивача можливості своєчасного звернення до суду, належний доказ сплати судового збору в розмірі 2270, 00грн.

04.11.2021 на адресу суду надійшла заява від позивача до якої надано квитанцію про сплату судового збору. Також позивачем надано клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, яке обґрунтовано тим, що юридична адреса КП Компанія Вода Донбасу є м. Маріуполь, але фактичною адресою є м. Донецьк, а згідно ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи та здійснення управління і обліку.

Позивач вказує, що частиною 4 ст. 122 КАС України передбачено тримісячний строк на звернення до суду із позовом щодо оскарження рішення, яке до цього оскаржувалось в адміністративному порядку, і враховуючи Лист Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2011 року № 1935/11/13-11, в якому зазначено, що при розв`язанні розглядуваної законодавчої колізії суди повинні виходити з мотивів, викладених у листі Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2011 року № 203/11/13-11, зокрема, слід керуватися п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, яким встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу, або коли норми різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролю-ючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь платника податків або на користь контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, на переконання позивача при прийнятті позовної заяви від платників про оскарження податкових повідомлень-рішень суди повинні вирішувати питання на користь платника податків і застосовувати норму, яка передбачає більш тривалий строк звернення до суду (три місяці) - ч. 4 ст. 122 КАС України.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом суддя виходить з наступного.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків, є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але зазначене право не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду з прав людини визнається, зокрема, сплив строку позовної давності (рішення у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства (Stabbings and Others v. United Kingdom) від 22 жовтня 1996 р.).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Отже, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав […].

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними ч. 4 ст. 122 КАС України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є ст. 56 ПК України.

Відповідно до п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 26 листопада 2020 року по справі 500/2486/19, в якій зазначено, що норма п. 56.19 ст. 56 ПК України є спеціальною щодо норми ч. 4 ст. 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.

Зазначена позиція висвітлена в ухвалі суду від 12.10.2021 року.

Суд зауважує, що згідно усталеної судової практики причини пропуску строку визнаються поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

На зазначеному наголошував і Верховний Суд України у рішенні від 13 вересня 2006 року по справі № 6-26370кс04 та постанові від 30 вересня 2015 року по справі № 21-2231а15, де зазначено, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Посилання позивача на те, що "апарат управління" знаходиться на непідконтрольній українській владі території України відхиляються судом, враховуючи наступне.

Згідно ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з цього реєстру місцезнаходженням позивача є м. Маріуполь.

Отже, посилання позивача як на поважність причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом на фактичне знаходження "апарату управління" у м. Донецьк є неприйнятними.

Інших обставин в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд вважає, що, так як недоліки позовної заяви усунето не було, позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Роз`яснити позивачу, що сплачена сума судового збору може бути повернута на підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.В. Стойка