Справа № 480/3416/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2021 року Справа № 480/3416/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3416/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018 та провести перерахунок грошового забезпечення із урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в період з 13.01.2017 до 26.05.2018 ОСОБА_1 не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Позивач вважає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а її проведення у зв`язку зі зростанням споживчих цін є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності, виду юридичної особи та її фінансування.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник відповідача надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що ОСОБА_1 дійсно з 13.01.2017 року по 31.01.2017 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини польова пошта НОМЕР_3 (на даний час - військовачастина НОМЕР_1 ). В період з 01.02.2017 по 08.08.2017 року позивач проходив військову службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_3 (на даний час - військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 01.02.2017 року № 24 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.08.2017 року №33. При цьому слід зазначити, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.08.2017 року №33 позивач був виключений зі списків частини в зв`язку з переведенням для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 , яка в той час перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . В подальшому до 26.05.2018 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_4 . Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26.05.2018 № 37 позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_4 у зв`язку зі звільненням останнього з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до інформації, яка є в наявності в військовій частині НОМЕР_1 , позивачу за період з 13.01.2017 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася. Крім того, за наявною в військовій частині НОМЕР_1 інформацією та отриманими від старших штабів розпоряджень встановлено, що відповідно до розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10.02.2016 року № 248/3/9/1/108 та наданих роз`яснень у зв`язку з внесеними змінами до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, індексацію грошового забезпечення не нараховували до окремого роз`яснення Міністерства соціальної політики України. В той же час, відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України, які надходили у відповідь на відповідні запити Департаменту фінансів Міністерства оборони України, також встановлено, що відповідно до Закону №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Відтак, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 2016 року по 2018 рік у Міністерства оборони України не було. Також у відзиві зазначено, що за період з березня 2018 року по травень 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу нараховувалась та була виплачена в повному обсязі. Окрім того відповідач зазначає, що позивач дізнався про можливе порушення своїх прав щодо невиплати індексації грошового забезпечення, коли його 26.05.2018 року було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 та надано, в цей же день, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 89 від 19.04.2019, де відображено виплати, на які мав право позивач при звільненні. За таких обставин та з урахуванням відсутності доказів поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом, позовні вимоги підлягали залишенню без розгляду.
Третя особа письмових пояснень не надала, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у період з 13.01.2017 до 26.05.2018 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2018 р. № 140/Ф про те, що ОСОБА_1 дійсно працює в Військовій частині НОМЕР_1 та йому нараховано заробітну плату з серпня 2017 року по квітень 2018 року (а.с.14) та довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2018 р. № 163/Ф про те, що ОСОБА_1 дійсно працює в Військовій частині НОМЕР_1 та йому нараховано заробітну плату з вересня 2017 року по червень 2018 року (а.с.15), наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.08.2017 року №33 відповідно до якого позивач був виключений зі списків частини в зв`язку з переведенням для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 , яка в той час перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.12) та не заперечується представником відповідача у відзиві.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26.05.2018 № 37 позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_4 у зв`язку зі звільненням останнього з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.13).
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось представником відповідача у письмовому відзиві, позивачу за період з 13.01.2017 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.
Також у письмовому відзиві представником відповідача зазначено, що за період з березня 2018 року по травень 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу нараховувалась та була виплачена в повному обсязі, однак доказів на підтвердження виплати позивачу індексація грошового забезпечення не надано.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать, зокрема, учасники бойових дій.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
В силу ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Так, Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Частинами 1 та 5 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
В силу положень ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції від 28.12.2014 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Згодом Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII у частині першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111) цифри "101" замінено цифрами "103".
Приписами ч. 2 ст. 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції від 28.12.2014 року) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року N 2148-VIII у Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" у статті 5, зокрема у частині шостій слова "бюджету Пенсійного фонду України" та "інших" виключено.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 (в редакції від 29.01.2014 року) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 р. N 77 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 і від 9 грудня 2015 р. N 1013" в абзаці другому пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, цифри "101" замінено цифрами "103".
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Твердження відповідача, що відповідно до положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік, суд вважає необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", на яку посилається відповідач, не обмежує проведення передбачених чинним законодавством України виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.
Також посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації, суд вважає безпідставними, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Таким чином суд зазначає, що вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.
Як зазначалось вище, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок № 1078.
Згідно п. 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Суд зауважує, що відповідачем не надано суду належних доказів правомірності ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018.
Відповідачем подано розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018, однак не надано доказів виплати вказаних в розрахунку сум.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018 та провести перерахунок грошового забезпечення із урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно із ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, суд приходить висновку, що індексація грошового забезпечення є складовою такого грошового забезпечення, а тому, відповідно до ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду не застосовується.
Суд відхиляє твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки стягнення індексації грошового забезпечення не обмежені позовною давністю.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018 та провести перерахунок грошового забезпечення із урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2017 до 26.05.2018.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова