Справа № 160/15404/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Справа № 160/15404/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування розпорядження №178-о від 30.06.2021р., -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК КС» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ( правонаступником якого є Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ) та просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача №178-о від 30.06.2021р. про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900548.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем 13.12.2019р. було отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за №1900548 адреса місця торгівлі Дніпропетровська область, місто Дніпро Донецьке шосе, будинок №172А. Проте, 31.08.2021р. поштою позивачем було отримане оспорюване розпорядження за яким було анульовану вищевказану ліцензію на підставі отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавались / не погоджувалися такими органами. Позивач вважає, що вищевказане розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню посилаючись на те, що дане розпорядження не містить посилань які саме уповноважені органи надали таку інформацію та у якій формі така інформація була отримана відповідачем, зазначає, що до заяви про надання ліцензії ним був доданий увесь пакет документів, передбачений ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР зі змінами та доповненнями (далі Закон №481/95-ВР), зокрема, було додано у тому числі і декларацію про готовність об`єкта до експлуатації реєстровий номер ДП 1 дата реєстрації 29.08.2011р., які і є доказом прийняття в експлуатацію АЗС за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, буд.172А у відповідності до вимог ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р. у редакціях, чинних на дату реєстрації такої декларації та її отримання, а отже, позивач вважає, що отримана від уповноважених органів інформація про те, що така декларація не видавалась та не погоджувалася є неправдивою та необґрунтованою, у зв`язку із чим вважає, що оспорюване розпорядження про анулювання ліцензії, виданої позивачеві є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.09.2021р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд даної справи було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 05 жовтня 2021 року та зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України, а також і надати всі копії документів, що стосуються предмету спору, зокрема, копії документів, отриманих від уповноважених органів, що стали підставою для прийняття оспорюваного розпорядження та доказів, які свідчать про неподання позивачем документів, визначених ст.15 Закону №481/95-ВР виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.41).

28.09.2021р. відповідачем до канцелярії суду було подано клопотання про заміну відповідача, яке було задоволено та за ухвалою суду від 30.09.2021р. було замінено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ на підставі ст.ст. 48, 52 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.68-71, 84-85).

Також, 29.09.2021р. відповідачем подано до канцелярії суду відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що за приписами статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися / не погоджувалися такими органами, встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. З метою здійснення контролю у сфері обігу пального було проведено перевірку позивача за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд.172А АЗС у ході якої надано документ на підставі якого видано ліцензію, а саме: декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 29.08.2011р. №ДП та з метою встановлення автентичності зазначеної декларації відповідачем було направлено запит від 09.04.2021р. до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, яка у відповідь на вказане звернення листом від 13.04.2021р. повідомила, що відповідно до Реєстру відсутня інформації щодо видачі/реєстрації документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта за вказаною вище адресою та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29.08.2011р. №ДП. Представник відповідача зазначає, що враховуючи норми ст.15 Закону №481/95-ВР на підставі отриманої інформації про те, що копії документів, які додані до заяви про отримання ліцензії, не видавались уповноваженими органами, і було прийнято оспорюване розпорядження, тобто, на думку представника відповідача, спірне розпорядження відповідачем видане у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому є законним та обґрунтованим, складеним на підставі та у відповідності до норм чинного законодавству у зв`язку із чим підстави для його скасування у суду відсутні (а.с.72-73).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 08.11.2021р., тобто у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих учасниками справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК КС» зареєстроване 11.02.2019р. як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вул. Велика Ковалівка, будинок 6 квартира 92, основним видом діяльності підприємства є роздрібна торгівля пальним (47.30 КВЕД), що підтверджується змістом копії Виписку з ЄДРПОУ від 28.07.2021р.,копією інформації про юридичну особу, наявних у справі (а.с.5,8-9).

09.12.2019р. позивачем до ГУ ДПС у Дніпропетровській області була подана заява щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, за адресою місця торгівлі: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд.172А, АЗС, до якої було додано копію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29.08.2011р. № ДП1, копію договору№0112/6 оренди АЗС від 01.12.2019р., копію акту прийому-передачі АЗС від 01.12.2019р., копії Дозволів №0849.19.12, №0848.19.12, копію договору купівлі-продажу автозаправочного комплексу від 20.09.2017р., а також платіжне доручення про плату за ліцензію, що підтверджується копіями наведених документів (а.с.53-66).

13.12.2019р. Головним управління ДПС у Дніпропетровській області позивачеві, на підставі вказаної вище заяви, було видано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Донецьке шосе, буд. 172А з терміном дії з 13.12.2019р. до 13.12.2024р. за реєстраційним номером 1900548, що підтверджується змістом копії наведеної ліцензії (а.с.11).

У подальшому, відповідачем, з метою здійснення контролю у сфері обігу пального до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області було направлено 09.04.2021р. запит за №16535/6/04-36-09-01-22 про надання інформації, у якому відповідач просив надати інформацію щодо автентичності наданих до відповідача копії документів, зокрема, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована 29.08.2011р. за №ДП, що підтверджується його копією, наявною у справі (а.с.77).

13.04.2021р. листом за №1004-1.13/608 Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області повідомив відповідача про те, що відповідно до Реєстру відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд. 172А та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 29 серпня 2011 року №ДП, що підтверджується його копією (а.с.78).

На підставі вищенаведеної отриманої інформації, відповідачем 30.06.2021р. було прийнято розпорядження за №178-о «Про анулювання ліцензій» за пунктом 1 якого було зобов`язано анулювати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним згідно з додатком, зокрема, реєстраційний номер - 1900548 терміном дії з 13.12.2019р. до 13.12.2024р. за місцем торгівлі Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 172А АЗС, що видана ТОВ «ТК КС», що підтверджується змістом копії оспорюваного розпорядження та додатком до нього (а.с.15-16, 75-76).

Зазначене вищенаведене розпорядження в частині анулювання ліцензії реєстраційний номер - 1900548 терміном дії з 13.12.2019р. до 13.12.2024р. за місцем торгівлі Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 172А АЗС, що видана ТОВ «ТК КС» є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі, зокрема, пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. №481/95-ВР зі змінами та доповненнями до нього у редакції станом на 13.12.2019р. (момент видачі ліцензії у даній справі) - (далі Закон №481/95-ВР).

У статті 1 наведеного Закону №481/95-ВР розкрито, серед інших, наступні визначення понять: ліцензія (спеціальний дозвіл) документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля пальним діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/авто газозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливо роздавальні колонки та/або оливо роздавальні колонки; місце зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємкості, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємкості, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним перелік суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України та розміщується у вільному доступі.

Порядок роздрібної торгівлі пальним встановлено статтею 15 Закону №481/95-ВР.

Так, роздрібна торгівлі пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (роздрібна торгівлі пальним).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дату початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Закону, забороняється.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Ліцензія може бути анульована шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії не видавалися/не погоджувалися такими органами.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання.

Контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України ч.1 ст.16 Закону №481/95-ВР.

Отже, аналіз вказаних норм у їх системному зв`язку вказує на те, що відповідач є органом, який приймає рішення про видачу або відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а відповідно, саме відповідач наділений повноваженнями контролю за дотриманням норм вищенаведеного Закону, при цьому, видана ліцензія може бути анульована органом, який її видав, у разі, зокрема, отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами.

Пунктом 3 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій суб`єктів владних повноважень має перевірити чи прийняте таке оскаржуване рішення, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Так, як встановлено судом із наданих учасниками справи копій документів, за заявою позивача та доданими до неї документами, йому була видана відповідна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним за реєстраційним номером 1900548 від 13.12.2019р. за адресою місця торгівлі м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд. 172А АЗС, яка у подальшому була анульована відповідачем на підставі прийнятого розпорядження від 30.06.2021р. за №178-о зі змісту якого видно, що обставинами та причинами для анулювання згаданої ліцензії було отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою не отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами, що підтверджується змістом копії наведеного вище розпорядження, наявного у справі (а.с.15-16, 75-76).

Разом з тим, аналіз змісту наведеного спірного розпорядження, як акту індивідуальної дії, не містить посилань на те, який саме документ, доданий позивачем до заяви на отримання ліцензії не видавався/не погоджувався уповноваженим органом, не зазначено який саме уповноважений орган надав таку інформацію, коли та у зв`язку із чим, з урахуванням того, що питання видачі (чи відмови у видачі) позивачеві ліцензії вирішувалося відповідачем ще 13.12.2019р., а відповідно, такий акт індивідуальної дії (спірне розпорядження) не відповідає критерію, визначеному у п.3 ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, а отже, він не може вважатися обґрунтованим.

Також, і надаючи правову оцінку інформації, отриманої відповідачем на його запит від уповноваженого органу Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області від 13.04.2021р. за №1004-1.13/608 з приводу того, що інформація щодо видачі/реєстрації документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд. 172А, АЗС та реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 1 від 29.08.2011р. у Реєстрі відсутня (а.с.78), на що відповідач посилається у відзиві, як на підставу для анулювання вищезазначеної ліцензії за оспорюваним розпорядженням (посилання на даний лист спірне розпорядження не містить), суд виходить з такого.

Зі змісту вищенаведеної копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП1 вбачається, що її зареєстровано Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області 29.08.2011р. (а.с.23-26, 79-82).

Отже, виходячи із того, що спірним питанням у даному випадку є те, чи видавалась вищенаведена Декларація про готовність об`єкта до експлуатації уповноваженим органом (Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області) 29.08.2011р., то до даних правовідносин підлягають застосуванню норми містобудівного законодавства, які діяли станом саме на 29.08.2011р.

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній станом на 29.08.2011р. було передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-Ш категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурного будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Також і у відповідності до вимог п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, у редакції, чинній станом на 29.08.2011р. (далі Порядок №461) було визначено, що прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-Ш категорії складності та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі декларація).

А у відповідності до вимог п.11 наведеного Порядку №461 встановлено, що датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації.

Окрім того, зі змісту Порядку №461 видно, що Додатком 1 до згаданого вище Порядку №461 затверджено форму відповідної Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка відповідає формі Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП1, яка була зареєстрована Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області 29.08.2011р. (а.с.23-26, 79-82).

Також і факт того, що станом на 29.08.2011р. саме Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області () була уповноваженим органом з приводу проведення реєстрації таких Декларацій про готовність об`єкта до експлуатації підтверджується і відомостями із ЄДРПОУ, яка діяла у період з 09.06.2011р. по 29.01.2015р. (а.с.27-28).

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених судом обставин у їх сукупності, можна дійти висновку, що вищевказана Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 1 була зареєстрована 29.08.2011р. з дотримання вимог ст.39 наведеного Закону, п.2, п.11 та Додатку 1 Порядку №461 та уповноваженим на той час державним органом Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області.

При цьому, відповідачем жодних доказів на спростування вищенаведених встановлених обставин, які також і були зазначені у позові, суду не надано та у відзиві не наведено і не спростовано.

З огляду на викладене, аргументи відповідача про те, що вказана вище Декларація про готовність об`єкта до експлуатації не видавалася/не погоджувалася уповноваженими органами спростовується вищенаведеними встановленими фактами та аналізом норм законодавства у сфері містобудівної діяльності, чинних станом на 29.08.2011р.

Судом також враховується і те, що відсутність факту реєстрації такої Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 1 від 29.08.2011р. в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної системи у сфері будівництва, про що зазначено у листі від 13.04.2021р. за №1004-1.13/608 Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області, не може свідчити про те, що така Декларація не видавалася/не погоджувалася уповноваженим органом у 2011 році, з огляду на те, що, по-перше, Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області у 2011р. не був уповноваженим органом з реєстрації таких документів, таких доказів суду не надано; по-друге, роботу вищевказаного Реєстру запроваджено постановою Кабінету Міністрів №559 від 01.07.2020р., а ведення такого Реєстру розпочато лише 01.05.2021р. про що зазначено і у самому наведеному вище листі Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області (а.с.78).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки Реєстр будівельної діяльності Єдиної державної системи у сфері будівництва розпочав свою роботу лише 01.05.2021р. (лист від 13.04.2021р. №1004-1.13/608), то зазначена Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП1 від 29.08.2011р. і не могла була бути зареєстрована та внесена до згаданого вище Реєстру, а тому висновки про відсутність вказаної Декларації у такому Реєстрі є неспроможними та не могли бути обрані відповідачем як обґрунтовані підстави для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за №1900548 від 13.12.2019р. виходячи з встановлених вище обставин у даній справі та аналізу норм чинного законодавства у сфері містобудування.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем у ході судового розгляду справи не було доведено жодними належними, достатніми та достовірними доказами правомірність прийняття розпорядження №178-о від 30.06.2021р. у оспорюваній частині щодо анулювання ліцензії №1900548 від 13.12.2019р., з урахуванням аналізу обставин, встановлених судом та норм податкового законодавства у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і аргументи представника відповідача, тому відхиляються судом, які викладені у відзиві з приводу того, що підставами для анулювання ліцензії було отримання відповідачем інформації від Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області, викладеній у його листі від 13.04.2021р. №1004-1.13/608, оскільки зміст спірного розпорядження не містить посилань саме на вказану інформацію, а, відповідно, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, що передбачено абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, судом враховується і те, що відповідачем не наведено жодних підстав та не надано доказів, які б свідчили про те, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ДП1, яка була зареєстрована 29.08.2011р. Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області втратила свою чинність чи була визнана недійсною у встановленому законодавством порядку.

Слід також зазначити, що припинення (реорганізація, ліквідація та інше) органів державної влади, які здійснюють функції, делеговані державою в частині реєстрації відповідних прав, у тому числі у сфері містобудування (зокрема, припинення Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області) та створення Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області (якому передано такі функції на момент розгляду даної справи) не позбавляють зареєстрованих припиненими такими державними органами правового статусу виданих ними документів.

Не забезпечення вищенаведеними державними органами перенесення відповідної інформації (щодо виданих декларацій та актів введення об`єктів в експлуатацію) до Реєстру будівельної діяльності не може ставитися в провину позивачеві, оскільки відповідальність за не запровадження державою певного механізму перенесення таких відомостей, які були видані раніше (декларації та акти вводу в експлуатацію об`єктів) до наведеного Реєстру, створеного у часі пізніше, покладається саме на державу.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), «Рисовський проти України» від 20.10.2011р. набуло статусу остаточного 20.01.2012р. щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

А отже, оскільки держава не виконала свого обов`язку щодо запровадження механізму перенесення інформації щодо виданих документів (декларацій про готовність об`єктів до експлуатації об`єктів) державним органом Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області, який було припинено 29.01.2015р., до новоствореного пізніше у часі державного органу та до Реєстру будівельної діяльності, що сприяло б юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають права та інтереси фізичних та юридичних осіб, то такі негативні наслідки не можуть покладатися на таких осіб, а мають покладатися саме на державу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на лист Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області від 13.04.2021р. №1004-1.13/608, у якому наявна інформація про відсутність реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП1 від 29.08.2011р. у Реєстрі будівельної діяльності, який розпочав свою роботу 20.05.2021р., як на підставу для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, виданої позивачеві 13.12.2019р., є необґрунтованим.

Також судом критично надається оцінка і доводам представника відповідача у відзиві про те, що відповідачем, з метою здійснення контролю у сфері обігу пального було проведено перевірку позивача за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд. 172А АЗС у ході якої надано документ на підставі якого видано ліцензію, а саме: декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 29.08.2011р. №ДП1 з огляду на те, що вказаними наведеними нормами процедура здійснення контролю відповідачем за дотриманням норм Закону №481/95-ВР не врегульована, а відповідно, охоплюється поняттям «податковий контроль», який здійснюється шляхом проведення перевірок (планових, позапланових) щодо дотримання такого законодавства у порядку та у спосіб, які встановлені ст.ст.73, 75, 78 ПК України, проте, в порушення наведених норм податкового законодавства та з урахуванням того, що відповідачем було проведено перевірку позивача, як зазначає представник відповідача у відзиві, жодного наказу про призначення такої перевірки не приймалося, акту перевірки не складалося, такі документи і не вручалися позивачеві, таких доказів суду не надано, що є порушенням процедури проведення перевірки, встановленої нормами Податкового кодексу України, а відповідно, таке порушення, у тому числі із вище наведеними встановленими порушеннями, є підставою для визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії, складеного за наслідками такої перевірки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень розпорядження від 30.06.2021р. №178-о у оспорюваній частині щодо анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900548 від 13.12.2019р., суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини, які слугували підставами для прийняття спірного розпорядження у наведеній частині є протиправними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорюване рішення є такими, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті розпорядження від 30.06.2021р. №178-о у оспорюваній частині щодо анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900548 від 13.12.2019р., були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого розпорядження в оспорюваній частині.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу на користь позивача понесені ним згідно платіжних доручень №227, 228 від 31.08.2021р. судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2951 грн. 00 коп. (а.с.31,34,39-40).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 52, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування розпорядження №178-о від 30.06.2021р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №178-о від 30.06.2021р. в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900548 від 13.12.2019р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КС» (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Велика Ковалівка, б.6 кв.92, ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2951 грн. 00 коп. (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва