Справа № 160/2914/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 160/2914/21
провадження № К/9901/37994/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Уханенка С. А.,
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправними та скасування постанов,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2021 року №64272846, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною при примусовому виконанні виконавчого напису № 115099, виданого 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем; визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 26 січня 2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846); визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26 січня 2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846); визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29 січня 2021 року (перебуває на виконанні у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України) винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова Марія Вікторівни здійснює діяльність та відомості щодо якої внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні № 64272846 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи. За таких обставин, на думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2021 року № 64272846 та інші постанови, винесені у виконавчому провадженні № 64272846, прийняті відповідачем із порушенням приписів Закону «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування, роботи боржника - фізичної особи (позивача).
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 15 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, позовні вимоги задовольнив повністю. Визнав протиправною та скасував постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2021 року №64272846, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною при примусовому виконанні виконавчого напису № 115099, виданого 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Визнав протиправною та скасував постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 26 січня 2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846). Визнав протиправною та скасував постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26 січня 2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846). Визнав протиправною та скасував постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29 січня 2021 року (перебуває на виконанні у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України), винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846).

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій як підставу касаційного оскарження зазначив пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Своєю чергою, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішення приватного виконавця, а судові рішення у цій справі ухвалені за особливостями, встановленими статтею 287 КАС України.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухваленого судом апеляційної інстанції у цій адміністративній справі судового рішення у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.
Варто зауважити, що ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року відкрито провадження у справі № 380/9335/20 та в подальшому ухвалою від 27 квітня 2021 року передано вказану справу на розгляд судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, до якої входить колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з підстав частини першої статті 346 КАС України, відповідно до якої суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
Так, 15 липня 2021 року Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийнято постанову у справі № 380/9335/20, у якій, з-поміж іншого, Суд указав, що саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.
Визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією та сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
Таким чином Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду під час перегляду у касаційному порядку судових рішень у справі № 380/9335/20 констатував правильність відповідних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №380/7750/20, та не убачав підстав для відступлення від вказаної правової позиції.
Варто зауважити, що у разі оскаржень рішень судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник в касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, що слугували б підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Однак, скаржником не зазначено належного нормативно-правового обґрунтування необхідності відступлення від правового висновку, застосованого до спірних правовідносин, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 160/2914/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправними та скасування постанов.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

С. А. Уханенко