Справа № 540/3469/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3469/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради, виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05.11.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Щасливцевської сільської ради (далі-відповідач-1), виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 24.07.2020 № 2438 в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0973 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання позивача від 05.07.2020;

- зобов`язати відповідача-1 надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0973 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, доданих до клопотання позивача від 05.07.2020;

- встановити відповідачу-1 строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою від 09.12.2020 позовна заява ОСОБА_1 повернута позивачеві.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 скасована ухвала від 09.12.2020. Справа направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою від 02.08.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у липні 2020 року позивач звернувся до Щасливцевської сільської ради із клопотанням від 05.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0973 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням, які були додані до клопотання. 24.07.2020 Щасливцевська сільська рада прийняла рішення № 2438 про відмову в задоволенні заяви позивача, у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки на день розгляду його клопотання заявлена ним земельна ділянка не перебувала у користуванні чи власності, а отже була вільною і позивач мав право претендувати на її отримання. Із врахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 02.08.2021 відповідачам наданий п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Суд зазначає, що відповідно довідки про недостатність фінансування на придбання знаків поштової оплати від 25.03.2021, станом на вказану дату кредиторська заборгованість Херсонського окружного адміністративного суду за вказаним видом витрат становить 13796,00 грн.

У зв`язку із наведеним, 04.08.2021 ухвала про відкриття провадження надіслана на електронну адресу відповідачам (), що підтверджується витягом із електронної пошти судді Кисильової О.Й. (ІНФОРМАЦІЯ_1) та довідкою від 05.08.2021, оформленою секретарем судового засідання Новіковою Т.А.

Однак, станом на дату ухвалення рішення у даній справі, відповідачі не скористалися правом подання відзивів на позовну заяву в строки, визначені в ухвалі від 02.08.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 КАС учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки, про що додатково було запропоновано підтвердити отримання електронного листа.

Станом на 05.08.2021 такого підтвердження до суду не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 129 КАСУ якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Відповідно до ст. ст. 159, 162 КАС України подання заяв по суті справи, зокрема, відзиву, є правом учасників справи, а у разі його ненадання без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими про встановлення їм строку для подання відзиву по справі, відтак здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд розглядає адміністративну справу на підставі матеріалів, які в ній містяться.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

05.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Щасливцевської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0973 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, які додаються до клопотання.

До вказаної заяви додані: копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера заявника, графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, витяг з Генерального плану с.Генічеська Гірка.

24.07.2020 Щасливцевської сільської ради 7 скликання на 93 сесії прийняте рішення № 2438, яким, зокрема, відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0973 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі (пункт № 1).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

З азмістом п.п. "а", "б" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У статті 121 Земельного Кодексу України передбачена норма безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідних розмірах в залежності від місця розташування земельної ділянки.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України. При цьому, чинним законодавством не передбачене право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена в постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 803/1244/16, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14, від 31.10.2019 у справі № 822/25/18, від 27.02.2018 р. у справі № 545/808/17, від 31.10.2019 у справі № 607/4538/16-а, від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 18.10.2018 у справі № 527/43/17, від 25.02.2019 у справі № 347/964/17 та від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою є тільки першою стадією, а тому надання тотожних дозволів щодо розробки проекту землеустрою на одну й ту саму земельну ділянку не порушує права іншої особи.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 607/4538/16-а, від 03.04.2019 у справі № 509/4722/16-а, від 29.08.2019 у справі №540/2441/18.

Із дослідженого рішення Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 № 2438 слідує, що підставою відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відповідач вказав "у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі".

Суд вважає таку відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність протиправною, оскільки дана підстава не зазначена у ч. 7 ст. 118 ЗК України, згідно якої такими підставами є лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

У той же час, оскаржуване рішення Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 № 2438, а саме, в частині відмови ОСОБА_1 (пункт 1), таких відомостей не містить.

Відповідаче-1 не надано до суду доказів того, що спірна земельна ділянка, на яку претендує позивач, на момент прийняття сільською радою оскаржуваного рішення від 24.07.2020 № 2438 була об`єктом цивільних прав.

Отже, суд вважає, що рішення Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 № 2438, в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозвлолу на розробку проекту землеустрою, прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 159/1257/18, від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем-1 належними та допустимими доказами не доведена правомірність свого рішення, у зв`язку з чим рішення Щасливцевської сільської ради 24.07.2020 № 2438 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 № 243 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу н6а розробуку проекту землеустрою, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано положеннями Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі № 0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі № 0640/4248/18 та від 28.11.2019 у справі № 803/1067/17.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

У контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Проте, наведених обставин судом не встановлено. Оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено в рішенні Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 № 2438.

Однак, суд в межах даної справи не має повноважень досліджувати чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу. За таких обставин у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача-1 прийняти конкретне рішення.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що хоч і повноваження Щасливцевської сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є дискреційними, проте належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 за даних фактичних обставин, необхідно визнати саме зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про надання йому дозволу.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10.10.2019 у справі № 814/1959/17 та від 28.11.2019 у справі № 803/1067/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарській будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0973 га, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача-1 надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо вимоги позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Щасливцевську сільську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, суд вважає, що зобов`язати надати такий звіт, це право суду, а не обов`язок.

В даному спорі суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача-1 подати звіт про виконання судового рішення, оскільки позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що Щасливцевська сільська рада може ухилятися від виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд зазначає, що ухвалою від 02.08.2021 суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

У зв`язку із чим, суд вирішує питання про стягнення з відповідача-2 до Державного бюджету України судового збору відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України.

Згідно з наказами голови суду від 29.07.2021 № 05-06/63 та від 27.10.2021 № 05-06/86 головуюча суддя Кисильова О.Й. у періоди з 20.08.2021 по 20.09.2021 включно та з 29.10.2021 по 01.11.2021 включно перебувала у відпустці, у зв`язку з чим рішення у даній справі ухвалене 02.11.2021.

Керуючись ст. ст. 9, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 № 2438 в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання від 05.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0973 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Зобов`язати Щасливцевську сільську раду Генічеського району Херсонської області (75580, Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцево, вул. Миру, 26, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 05.07.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарській будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0973 га, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути до Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у сумі 560 (п`ятсот шістдесят) грн з виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (75580, Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцево, вул. Миру, 26, ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 109020100