Справа № 160/13216/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 серпня 2021 року Справа 160/13216/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Держави до Новопільської сільської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Держави до Новопільської сільської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Златоустівської сільської ради №251-XXVIII/VII від 26.04.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Златоустівської сільської ради, ОСОБА_2 ».

За приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 5 та 8 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ст.94, ч.4 ст.161 КАС України).

У випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 53 КАС України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 53 КАС України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 КАС України).

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що для підтвердження судом підстав для представництва інтересів прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження №14-104цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший, другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетений орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

З матеріалів позову є незрозумілим, в чому полягає порушення інтересів держави оспорюваним рішенням, та необхідність їх захисту після спливу більш ніж трьох років після його прийняття.

При цьому, суд звертає увагу, що прокурором не наведено доказів того, що рішення Златоустівської сільської ради №251-XXVIII/VII від 26.04.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Златоустівської сільської ради, ОСОБА_2 » не вичерпало свою юридичну силу (в силу його виконання та отримання ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства) на момент звернення до суду в інтересах органу місцевого самоврядування.

Також суд зазначає, що статтями 118, 122 Земельного кодексу України визначено повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування.

Відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Відповідний орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Тобто, отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є певним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Матеріали позову не містять інформацію про те, чи було реалізовано право ОСОБА_2 на безоплатну приватизацію після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до рішення №251-XXVIII/VII від 26.04.2019. Між тим, вказані обставини впливають на підстави для звернення прокурором в інтересах держави до суду оскільки, по перше, пройшов тривалий час після прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, по друге, у зв`язку із приватизацією земельної ділянки міг змінитись статус ОСОБА_2 , як уже власника земельної ділянки, у зв`язку із чим, виникає питання в чому полягає протиправність спірного рішення на даний момент та в чому полягає порушення інтересів держави на сьогоднішній день.

Крім того, доказів які б надали змогу суду встановити стан земельної ділянки на день звернення позивача до суду, враховуючи, що з моменту прийняття оскаржуваного рішення минуло більше трьох років, позивачем до позовної заяви також не долучено, що ставить під сумнів обгрунтованість доводів прокурора про порушення інтересів держави у спірних відносинах.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що при зверненні із позовом до суду прокурором не дотримано вимог ст. 53, п.5 ч.5 ст.160 КАС України та ч.4 ст.161 КАС України, що свідчить про недоліки позовної заяви.

Також, суд зазначає, що статтею 122 КАС України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом, а саме, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви, оскаржуване рішення Златоустівської сільської ради прийнято 26.04.2019 року. Підстави, що дали позивачу право на пред`явлення визначених законом вимог виникли 22.01.2021 року, а саме з дати набрання законної сили постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі №177/1751/20 від 11.01.2021 року, якою депутата Златоустівської сільської ради ОСОБА_1 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. З відповідним позовом позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 31.07.2021 року, про що свідчить поштовий конверт.

З урахуванням змісту позовної заяви Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк для звернення до суду із означеною позовною заявою.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про визнання причин пропуску процесуального строку на звернення до суду з даною позовною заявою поважними, в обгрунтування причин поважності якого позивачем зазначено, що у зв`язку з реформуванням органів прокуратури, відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 №40, з 15.03.2021 почала роботу Криворізька східна окружна прокуратура. З огляду на даний факт прокуратурою, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, здійснюється систематичний аналіз стану законності у сфері запобігання корупції з метою попередження корупційних або пов`язаних із корупцією правопорушень у публічній і приватній сферах суспільних відносин, а також усунення їх негативних наслідків. Проведеним моніторингом судових рішень у сфері корупції, прийнятих судами, що розташовані у межах територіальної юрисдикції прокуратури та розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень з початку 2021 року, виявлено, зокрема постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі №177/1751/20, яка набрала законної сили 22.01.2021. За результатами вивчення постанови суду від 11.01.2021 у справі №177/1751/20 прокуратурою, відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», з метою недопущення порушення законодавства та встановлення підстав для представництва інтересів держави, отримано від Новопільської сільської ради копію спірного рішення Златоустівської сільської ради №251-XXVIIІ/VIІ від 26.04.2019 та інших документів, інформації. За результатами вивчення отриманих документів та інформації прокуратурою встановлено підстави для представництва інтересів держави у формі звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави до Новопільської сільської ради, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення Златоустівської сільської ради №251-XXVIII/VII від 26.04.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Златоустівської сільської ради, ОСОБА_2 ». За таких обставин встановлений абз.2 ч.2 ст.122 КАС України тримісячний строк для звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду пропущено з об`єктивних причин, які в даному випадку є поважними. Враховуючи викладене, Криворізька східна окружна прокуратура Дніпропетровської області, керуючись ст. ст. 121, 122 КАС України, зважаючи на об`єктивні та поважні причини пропуску процесуального строку на звернення до суду з даним позовом, звертається до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про поновлення процесуального строку на звернення до суду з цим позовом.

При вирішенні заявлено питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Так, установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.04.2018 у справі № 9901/473/18, від 11.03.2019 у справі №9901/95/19 та від 08.04.2019 у справі №9901/138/19.

У Рекомендації Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27 травня 2003 року № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені й ефективні органи.

Консультативна рада європейських прокурорів (далі - КРЄП), створена Комітетом Міністрів Ради Європи 13 липня 2005 року, у Висновку № 3 (2008) «Про роль прокуратури за межами сфери кримінального права» наголосила, що держави, у яких прокурорські служби виконують функції за межами сфери кримінального права, мають забезпечувати реалізацію цих функцій згідно з такими, зокрема, принципами: діючи за межами сфери кримінального права, прокурори мають користуватися тими ж правами й обов`язками, що й будь-яка інша сторона, і не повинні мати привілейоване становище у ході судових проваджень (рівність сторін); обов`язок прокурорів обґрунтовувати свої дії та розкривати ці причини особам або інститутам, задіяним або зацікавленим у справі, має бути встановлений законом.

Згідно з пунктом 2 Рекомендації CM/Rec (2012)11 щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 19 вересня 2012 року, обов`язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права. При цьому обов`язки та повноваження прокурорів за межами кримінального судочинства мають завжди встановлюватися та чітко визначатися у законодавстві (пункт 3 цієї Рекомендації).

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.

Початок перебігу строку, встановленого для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень, не пов`язується з моментом створення такого суб`єкта чи наділення його відповідними функціями та компетенцією, адже інше призводить до можливості держави через такі дії практично необмежено у часі реалізувати право на звернення з позовом за власним волевиявленням.

Таким чином, за своєю правовою природою повідомлення прокурором відповідного суб`єкта владних повноважень про майбутнє звернення прокурора до суду, витребування ним документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

Підставою звернення прокурора з вимогами до адміністративного суду є порушення або загроза порушення інтересів держави у випадках, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

При цьому, відлік строку для звернення до суду Кодекс адміністративного судочинства України пов`язує з виникненням підстав, що надають йому право на таке звернення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (див. mutatis mutandis рішення у справах ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії від 20 вересня 2011 року (OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, заява № 14902/04, пункт 570), Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства від 22 жовтня 1996 року (Stubbings and Others v. the United Kingdom, заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51).

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16.

Також у постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обставини виявлення прокурором під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідних порушень інтересів держави, які підлягають захисту в суді, поза межами строку звернення до суду повинні враховуватися судами як поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо прокурор звернувся до суду протягом встановленого законом строку звернення з дня виявлення таких порушень. Проте направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Якщо до суду звертається прокурор, то строк звернення обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися саме позивач (відповідний орган, в інтересах якого звертається прокурор), а не прокурор.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №648/2419/13-ц.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що у межах наданого згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» права на витребовування за письмовим запитом, ознайомлюватись та безоплатно отримувати копії документів та матеріалів органів державної влади, у травні 2021 року Криворізькою східною окружною прокуратурою Дніпропетровської області вивчено постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 у справі №177/1751/20, рішення Златоустівської сільської ради №251-XXVIIІ/VIІ від 26.04.2019 та інших документів, інформації. За наслідками вивчення отриманих документів та інформації прокуратурою встановлено підстави для представництва інтересів держави у формі звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави до Новопільської сільської ради, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення Златоустівської сільської ради №251-XXVIII/VII від 26.04.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Златоустівської сільської ради, ОСОБА_2 ».

Суд зазначає, що разом з матеріалами позову прокурором не надано достатніх та беззаперечних доказів поважності пропуску строків звернення до суду.

За наслідками розгляду заяви про поновлення строку звернення до суду суд не встановив поважних причин та об`єктивної неможливості своєчасного звернення позивача та прокуратури до суду з цим позовом.

Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.169 КАС України).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- за наявності інших відповідних підстав заяву із обгрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду із підтверджуючими доказами;

- додаткове обгрунтування підстав звернення до суду, а саме, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави прийнятим спірним рішенням органу місцевого самоврядування;

- всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (в тому числі, щодо реалізації спірного рішення шляхом його виконання, статус спірної земельної ділянки на день звернення до суду, реалізація права ОСОБА_2 на безоплатну приватизацію спірної земельної ділянки).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Держави до Новопільської сільської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тулянцева