Справа № 240/2899/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Житомир справа № 240/2899/21

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" зазначило, що з метою митного оформлення придбаних у SRL VISPIFRUCT товарів (віників з сорго 2 гатунку в кількості 5500 штук за ціною 0,20 дол. США, загальною вартістю 1100,00 дол. США) уповноваженою особою товариства - ФОП ОСОБА_2 шляхом електронного декларування було подано до Відділу митного оформлення №1 митного посту "Житомир" Київської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA100530/2021/304188 від 02.02.2021. Оскільки, згідно висновку ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 № 113/34 пропонована експертом вартість за 1 одиницю товару (віника з сорго 2 гатунку) складала 0,22 дол. США, товариство здійснило обрахунок вартості товару за "6" методом та вказало в митній декларації кориговану вартість імпортованого товару в розмірі 33952,96 гривень (5500 шт. х 0,22 дол. США = 1210 дол. США) за курсом НБУ станом на день подання митної декларації. Однак 03 лютого 2021 року Київською митницею Держмитслужби було прийнято оскаржуване рішення від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митну вартість ввезених товариством товарів було скориговано та визначено на підставі статті 64 Митного кодексу України за резервним методом в розмірі 4785,00 дол. США., з розрахунку вартості 1 одиниці товару (віника з сорго 2 гатунку) 0,87 дол. США. В якості підстави для прийняття вказаного рішення про коригування митної вартості товару відповідачем зазначено, що декларантом не подані до митного оформлення документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" зазначає, що відповідачем безпідставно, в порушення норм Митного кодексу України, здійснено коригування митної вартості імпортованого товару, оскільки ним були надані до митного органу всі необхідні та наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості. З огляду на зазначене, позивач вважає рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 є протиправними, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 02 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/2899/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

22 березня 2021 року на електронну пошту суду надійшов відзив Київської митниці Держмитслужби на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

В обгрунтування такої позиції відповідач вказав, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Так, 02.02.2021 уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" до відділу митного оформлення №1 митного поста "Житомир" була подана митна декларація №UA100530/2021/304188 з метою імпорту товару "Віники з сорго 2 гатунок - 5500 шт. Характеристики: завширшки 25-35 см, довжиною 75-85 см". Однак, в ході аналізу відомостей, зазначених у графі 43 митної декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 було встановлено, що декларантом зазначено номер "6", який відповідає резервному методу визначення митної вартості. Вказане, на переконання відповідача, свідчить, що під час заповнення митної декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188, будучи достеменно обізнаним з вимогами статтей 57, 58 Митного кодексу України, декларант дійшов висновку, що на підставі поданих ним до митного оформлення документів неможливо застосувати основний метод визначення митної вартості (за ціною договору), а також інші другорядні методи, окрім резервного. Таким чином, Київська митниця Держмитслужби вважає, що декларант самостійно обрано резервний метод визначення митної вартості і це є незаперечливим фактом. При цьому, положеннями ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" не подало для митного оформлення документ, який містив би відомості про раніше визнані (визначені) митним органом митні вартості товару, однак визначило митну вартість імпортованого ним товару на рівні 0,22 дол.США за шт. Разом з тим, на підставі спрацювання системи аналізу ризиків при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару було встановлено, що заявлена позивачем митна вартість є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Зокрема було встановлено, що подане до митного оформлення платіжне доручення від 29.01.2021 містить посилання лише на контракт, натомість посилання на рахунок-фактуру (інвойс) в ньому відсутнє. Тоді як відповідно до розділу 1.2 контракту від 09.10.2020 №09/10 його загальна вартість становить 100000,00 дол.США. З огляду на що, посадовими особами митного органу був зроблений висновок, що вищезазначене платіжне доручення від 29.01.2021 не є належним документом для підтвердження вартості поставки. Крім того, розглянувши надані позивачем висновки ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 №113/34 та від 02.02.2021 №113/34-1 посадові особи митного органу дійшли висновку, що вони не можуть бути використані як документи, що підтверджують заявлену митну вартість. Відтак, оскільки декларантом не надано документи, які підтверджують всі складові митної вартості товарів та не спростовано сумніви у правильності задекларованої митної вартості, митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2. Враховуючи вищезазначене, відповідач вказав, що дії посадових осіб Київської митниці Держмитслужби при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" товарів відповідають нормам митного законодавства, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.16-19).

29 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" подало до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому з приводу доводів відповідача про самостійне обрання товариством резервного методу визначення митної вартості повідомило, що вищезазначений метод дійсно був ним обраний тому що для встановлення митної вартості був отриманий висновок ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 № 113/34, в якому експертною установою пропонується вартість товару 0,22 дол. США за 1 одиницю товару. Крім того, позивач зазначив, що норми Митного кодексу України не надають відповідачу право/повноваження у випадку обрання декларантом резервного методу №6 самостійно визначати митну вартість з урахуванням вартості раніше розмитнених товарів (спрацювання системи аналізу).

Ухвалою від 20 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд адміністративної справи №240/2899/21 по суті.

Під час судового засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Натомість, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Після заслуховування позиції сторін та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09 жовтня 2020 року між SRL VISPIFRUCT (Республіка Молдова) (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" (далі - покупець) був укладений контракт №09/10, згідно якого продавець взяв на себе зобов`язання продати, а покупець придбати та оплати сільськогосподарську продукцію та товари її переробки в асортименті, за ціною та в кількості, зазначених в інвойсах на кожну відправлену партію. При цьому, в пункті 1.2 контракту сторони домовились, що загальна сума цього контракту складає 100000,00 дол.США на всі поставленні партії товару (а.с.27-28).

Крім того, в пунктах 2.1, 3.1 вищезазначеного контракту від 09.10.2020 №09/10 було передбачено, що поставка товару буде здійснюватися на умовах СРТ - Житомир, України (Incoterms 2020). Натомість, покупець зобов`язаний оплатити кожну партію товару банківським переказом на рахунок продавця в строк 180 банківських днів або ж шляхом 100% передоплати суми, зазначеної в інвойсах (а.с.27-28).

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 29.01.2021 вбачається, що на виконання вимог пункту 3.1 контракту від 09.10.2020 №09/10 Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" 29 січня 2021 року здійснило переказ на рахунок SRL VISPIFRUCT коштів в розмірі 1100,00 дол.США з призначенням платежу: "за віники сорго" (а.с.26).

В свою чергу, продавець - SRL VISPIFRUCT на виконання умов контракту від 09.10.2020 №09/10 виписав інвойс від 01.02.2021 №1 на поставку Товариству з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" товару - віників із сорго 2 гатунку в кількості 5500 штук (110 зв`язок х 50 шт) за ціною 0,20 дол. США на загальну вартість 1100,00 дол. США (а.с.30).

З метою митного оформлення імпортованих на підставі контракту від 09.10.2020 №09/10 та інвойсу від 01.02.2021 №1 товарів (віників із сорго 2 гатунку в кількості 5500 шт.), уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" - ФОП ОСОБА_2 шляхом електронного декларування було подано до Відділу митного оформлення №1 митного посту "Житомир" Київської митниці Держмитслужби митну декларацію від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 (а.с.13).

Згідно з інформацією, зазначеною в графі 43 митної декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188, митна вартість імпортованих товарів була визначена декларантом за резервним методом та склала 33952,96 гривень, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання митної декларації (28,0603) становило 1210,00 дол. США (а.с.13).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 митної вартості імпортованих товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які, на його переконання, посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- рахунок-проформа (Proforma invoice) від 20.01.2021 (а.с.31);

- рахунок-фактура (інвойс) від 01.02.2021 (а.с.30);

- міжнародну товарно-транспортну накладну від 01.02.2021 (а.с.29);

- комерційну пропозицію від 01.10.2020 (а.с.11)

- платіжне доручення від 29.01.2021 (а.с.26);

- прайс-лист від 01.10.2020 (а.с.12);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №113/34 від 29.01.2021 (а.с.25);

- контракт від 09.10.2020 №09/10 (а.с.27-28);

- сертифікат про походження товару форми СТ-1 А225915 від 01.02.2021 (а.с.17);

- копія митної декларації країни відправлення №І1071 від 01.02.2021 (а.с.14).

- лист б/н від 01.02.2021 (а.с.15);

- лист №9 від 02.02.2021 (а.с.16);

- договір доручення від 13.10.2020 №153 (а.с.20-23).

За результатами аналізу поданої декларантом до митного оформлення митної декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 та долучених до неї документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків (а.с.21).

За наслідками опрацювання згенерованих профілів ризику митним органом було направлено декларанту повідомлення (а.с.55), в якому зазначено, що:

"На виконання вимог п. 2.5 Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митного органу з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Відповідно до графи 43 митної декларації, декларантом застосовано резервний метод визначення митної вартості. Однак, документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення не подані до митного оформлення. Митна вартість, визначена згідно з положеннями статті 64 "Резервний метод" Митного кодексу України, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар... Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед іншого є: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. До митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті від 29.01.2021. Зазначений документ не може бути використано як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар у зв`язку з тим, що документ містить посилання лише на контракт (відсутнє посилання на рахунок-фактуру (інвойс). У зв`язку з відсутністю повної інформації, за яким саме документом здійснюється оплата, у митного органу виникають обґрунтовані сумніви щодо того, чи стосується даний документ оцінюваного товару. Адже відповідно до розділу 1.2 Контракту №09/10 від 09.10.2020 загальна його вартість становить 100000,00 доларів США. Таким чином, за цим документом могла бути здійснена оплата за будь-який інший товар, що постачався за даним контрактом. Також, даний платіжний документ не містить відмітки банку.

Наданий висновок ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 № 113/34 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, у зв`язку із наступним... Відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Всупереч вищевказаних вимог, до висновку ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 № 113/34 не долучено додатки, які б підтверджували цінову інформацію, яка лягла в основу висновку про вартість оцінюваного товару. Також, предметом контракту був товар, який поставлявся за іншим контрактом №09/10 від 07.10.2019" (а.с.55-56).

З огляду на зазначене та керуючись частини 3 статті 53 Митного кодексу України, митний орган запропонував декларанту для підтвердження заявленої митної вартості товарів надати такі додаткові документи: 1) договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації. Також декларанту було запропоновано надати документи, що підтверджують обраний метод визначення митної вартості згідно із ст. 64 Митного кодексу України (а.с.56).

На виконання вимог митного органу уповноважена особа Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" - ФОП ОСОБА_2 додатково надав наступні документи:

- прайс-лист від 01.10.2020 (а.с.12);

- комерційну пропозицію від 01.10.2020 (а.с.11)

- лист № 31 від 26.01.2021 (а.с.10);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП "Держзовнішінформ" №113/34-1 від 02.02.2021 (а.с.24);

Розглянувши додатково надані позивачем документи, митний орган дійшов висновку, що додатково наданий висновок ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2021 №113/34-1 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, у зв`язку з тим, що відповідно до Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Натомість, долучені до висновку ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2021 №113/34-1 додатки, не підтверджують цінову інформацію, яка лягла в основу висновку про вартість оцінюваного товару, так як встановлено, що ціна продажу подібного товару за межами України є вищою (0,28 $/шт., 0,51 $/шт., 35 рос.руб або 0,46 $/шт.) ніж визначена експертом (0,22 $/шт.). Крім того, всупереч вимог ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України, висновок ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2021 №113/34-1 не грунтується на раніше визначених (визнаних) митним органом митних вартостях (а.с.57-58).

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару, відповідач провів консультацію, в ході якої декларанту була надана інформація щодо вартості схожого товару (а.с.58).

Крім того, під час консультації було визначено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

З огляду на за вищезазначене, відповідач дійшов висновку, що митна вартість буде визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД від 15.10.2020 №UA100530/2020/050993 - Віники з сорго, 2 гатунок - 5900 шт., - і становить 0,87 дол. США за одиницю товару, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У зв`язку з цим, 03 лютого 2021 року Київською митницею Держмитслужби було прийнято рішення №UA100000/2021/300014/2 про коригування митної вартості товарів по митній декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188, згідно якого митну вартість ввезених Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" товарів (віників із сорго 2 гатунку в кількості 5500 шт) було скориговано та визначено на підставі статті 64 Митного кодексу України за резервним методом в загальному розмірі 4785,00 дол. США (0,87 дол. США за одиницю товару), що за офіційним курсом НБУ станом на день подання митної декларації (28,06) становило 134267,10 гривень (а.с.59-60).

При цьому, зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 вбачається, що коригування митної вартості товарів по митній декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 фактично було здійснено Київською митницею Держмитслужби у зв`язку з тим, що: до митного оформлення не подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення; а заявлена декларантом митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

У зв`язку з прийняттям рішення від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 про коригування митної вартості товарів по митній декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188, відповідачем також винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2021/00085, в якій повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. Крім того в картці вказано, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларакції невірно розрахована митна вартість товару №1, та вона не підтверджена документально, а вибраний метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, чим порушено вимоги ст. 52, 53 цього Кодексу. Більш того, у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного оформлення товару, крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст. 266, 289, 293 Митного кодексу України (а.с.61-62).

Враховуючи вказані обставини, 03 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" подало до митного органу нову декларацію №UA100530/2021/304389, в якій у графі 48 зазначило про відстрочення митних платежів (а.с.49).

Разом з тим, вважаючи рішення від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини 3 статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами 4-5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 1 сттатті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1-2 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч. 2-3 ст.58 МК України).

Відповідно до норм частини 4, 5, 6 статті 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що у графі 43 "Код методу визначення вартості" митної декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" вказало цифру "6", що відповідає резервному методу (а.с.13).

При цьому, як під час розгляду справи пояснив представник позивача, резервний метод визначенням митної вартості був обраний товариством у зв`язку з тим, що згідно укладеного між ним та SRL VISPIFRUCT контракту від 09.10.2020 №09/10 сплачена ціна за 1 одиницю товару віників (сорго) побутових 2-го сорту становила 0,20 дол. США, тоді як відповідно до висновку ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 № 113/34 ціна віників (сорго) побутових 2-го сорту (довжина 75-85 см, ширина 25-35 см) може становити 0,22 дол. США за 1 одиницю товару.

Відтак, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин Київською митницею Держмитслужби здійснювався контроль правильності визначеної Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" митної вартості товарів в межах самостійно визначеного декларантом резервного методу.

Статтею 53 МК України визначені документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України вбачається, що визначений у ній перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення є вичерпним.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила", відповідно до яких на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Аналізуючи вищезазначені положення МК України, слід відмітити, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності взаємозв`язку між продавцем і покупцем і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Під час розгляду справи, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України та на вимогу відповідача були подані додаткові документи. Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару митним органом були встановлені наступні розбіжності у поданих документах, зокрема:

- надане платіжне доручення в іноземній валюті від 29.01.2021 не може бути використане як документ, що підтверджує ціну, яка була фактично сплачена за товар у зв`язку з тим, що документ містить посилання лише на контракт (відсутнє посилання на рахунок-фактуру (інвойс). Відповідно до розділу 1.2 Контракту №09/10 від 09.10.2020 загальна його вартість становить 100000,00 доларів США. Таким чином, контролюючий орган вважає, що за платіжним дорученням від 29.01.2021 могла бути здійснена оплата за будь-який інший товар, що постачався за даним контрактом. Крім того, платіжний документ не містить відмітки банку;

- наданий висновок ДП "Держзовнішінформ" від 29.01.2021 № 113/34 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, у зв`язку з тим, що до нього не долучено додатки, які б підтверджували цінову інформацію, яка лягла в основу висновку про вартість оцінюваного товару. Також, предметом висновку був товар, який поставлявся за іншим контрактом від 07.10.2019 №09/10;

- додатково наданий висновок ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2021 №113/34-1 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, у зв`язку з тим, що долучені до висновку додатки, не підтверджують цінову інформацію, яка лягла в основу висновку про вартість оцінюваного товару, так як встановлено, що ціна продажу подібного товару за межами України є вищою (0,28 $/шт., 0,51 $/шт., 35 рос.руб або 0,46 $/шт.) ніж визначена експертом (0,22 $/шт.). Крім того, всупереч вимог ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України, висновок не грунтується на раніше визначених (визнаних) митним органом митних вартостях.

Проте, суд не погоджується із вказаними доводами митного органу, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 1 п. 22.1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за допомогою платіжного доручення.

Відповідно до п. 1.30 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення є розрахунковим документом, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як визначає п. 1.4. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28 липня 2008 року №216 платник має право надсилати платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах до уповноваженого банку як у паперовій формі, так і у формі електронного розрахункового документа за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо (якщо це визначено в договорі банківського рахунку або в окремому договорі з платником).

Згідно з п. 2.1. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28 липня 2008 року №216 платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити такі реквізити:

- код платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.98 № 1024;

- назву документа - "Платіжне доручення в іноземній валюті" або "Платіжне доручення з іноземній валюті або банківських металах":

- номер платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (може містити цифри та літери);

- дату складання платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами);

- найменування та місцезнаходження уповноваженого банку, що обслуговує платника (назви країни і міста);

- повне або скорочене найменування платника, що збігається з найменуванням платника, яке заявлене ним у картці зі зразками підписів та відбитка печатки [для фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (якщо воно є) і документ, що посвідчує особу (серія (за наявності), номер, дата, ким виданий, адреса за місцем проживання)], його місцезнаходження (назви країни і міста);

- номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, з якого здійснюється переказ коштів або банківських металів;

- цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (далі - Класифікатор);

- суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою);

- суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях і назву іноземної валюти або виду банківського металу словами;

- найменування одержувача (далі - бенефіціар) [для бенефіціара - фізичної особи - прізвище, ім`я, по батькові (якщо воно є)], його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) та номер рахунку [або номер міжнародного банківського рахунку (IBAN)], на який перераховуються кошти або банківські метали (для бенефіціара - фізичної особи, який не має рахунку, цей реквізит може не заповнюватися); найменування та місцезнаходження банку бенефіціара;

- комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) уповноваженого банку й інших банків за переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або бенефіціара (BEN), або платника та бенефіціара (SHA), надається право уповноваженому банку утримувати комісійну винагороду без платіжного доручення платника;

- призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави); код операції (чотири символи) за стандартною класифікацією платіжного ба.іанс/ (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує);

- код країни бенефіціара (три символи) відповідно до його місцезнаходження або країни реєстрації (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує);

- ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова");

- підписи відповідальних осіб платника та відбиток печатки (за наявності), які заявлені ним у картці зі зразками підписів і відбитка печатки. У разі подання електронного розрахункового документа відповідальні особи платника. які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, накладають електронний(і) цифровий(і) підпис(и);

- резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та бенефіціара резидентиісгь словами резидент" чи "нерезидент" під час переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України.

Отже, як вбачається з приписів Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління національного банку України 28 липня 2008 року №216 для чинності платіжного доручення, наданого до банківської установи у електронному вигляді наявність відміток банківської установи не є обов`язковою умовою.

Наявність в платіжному дорученні в іноземній валюті від 29.01.2021 відомостей про суму коштів, яка перерахована за товар, найменування цього товару та чітке посилання на номер і дату контракту (в графі призначення платежу вказано за віники сорго по контракту від 09.10.2020 №09/10), дає можливість в повній мірі ідентифікувати товар (а.с.26).

Крім того, позивачем при митному оформленні було надано: рахунок-проформу (Proforma invoice) від 20.01.2021 (а.с.31), рахунок-фактуру (інвойс) від 01.02.2021 (а.с.30) та контракт від 09.10.2020 №09/10 (а.с.27-28), де чітко визначена ціна товару. В свою чергу, зазначена в платіжному дорученні в іноземній валюті від 29.01.2021 сума повністю відповідає вартості товару, зазначеній в інвойсі від 01.02.2021 №1 на поставку Товариству з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" товару віників із сорго 2 гатунку в кількості 5500 штук та в рахунку-проформі від 20.01.2021.

Тобто, для визнання платіжного доручення в іноземній валюті від 29.01.2021 таким, що не підтверджує митну вартість товарів, поставлених на адресу Товариству з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" немає жодних правових підстав.

Відтак, суд вважає безпідставними є твердження відповідача про те, що платіжне доручення в іноземній валюті від 29.01.2021 не може бути використане як документ, що підтверджує ціну, яка була фактично сплачена за товар у зв`язку з тим, що містить посилання лише на контракт та не містить посилання на рахунок-фактуру (інвойс).

З приводу позиції відповідача про неможливість використання додатково наданого позивачем висновку ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2021 №113/34-1, як документу, що підтверджує заявлену митну вартість, у зв`язку з тим, що долучені до висновку додатки, не підтверджують цінову інформацію, яка лягла в основу висновку про вартість оцінюваного товару, так як встановлено, що ціна продажу подібного товару за межами України є вищою (0,28 $/шт., 0,51 $/шт., 35 рос.руб або 0,46 $/шт.) ніж визначена експертом (0,22 $/шт.), суд зазначає наступне.

Зі змісту вказаного висновку (а.с.25) вбачається, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції на підставі інформації з мережі Інтернет (з інтернет ресурсу "htps://prom.ua") щодо цін на подібні товари на внутрішньому ринку України, а також інформації з мережі Інтернет (з інтернет ресурсу "htps://chisinau.flagma.md" та "htps://agroserver.ru") щодо цін на подібні товари походження Республіки Молдова.

Відповідно до вказаної інформації ціна за віник сорго (другого гатунку) становила: 22,00 грн. з ПДВ (оптова ціна 18,40 грн. з ПДВ); 29,00 грн./шт. з ПДВ; 33,00 грн./шт. з ПДВ (оптова ціна 32,00 грн./шт з ПДВ); 39,00 грн./шт з ПДВ (оптова ціна 36,00 грн./шт з ПДВ), 0,28 дол.США (за курсом станом на 26.01.2021); 0,51 дол.США (за курсом станом на 26.01.2021); 35 рос.руб з ПДВ.

Відтак, за результатами здійсненого маркетинг ринку аналогічної продукції, експертом був зроблений висновок, що ціна за товар, яка підлягає сплаті за проформою №1 від 20.01.2021 до контракту від 09.10.2020 №09/10 відповідає цінам продавця при поставках в Україну та може становити 1100,00 дол. США загалом із розрахунку 0,22 центи США за штуку.

Таким чином, висновок ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2021 №113/34-1 грунтувався на вивченій експертом інформації про ціну на подібний товар.

Доводи відповідача щодо неможливість використання підготовленого ДП "Держзовнішінформ" експертного висновку від 02.02.2021 №113/34-1 як документу, що підтверджує заявлену митну вартість, суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені жодними посиланнями на інші джерела, в яких інформація про вартісні характеристики товарів відрізняється від тієї, що викладена у висновку.

Крім того, суд звертає увагу, що вказаний висновок є чинним, ніким не оскарженим, а тому інформація, вказана у ньому, могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення.

Таким чином, судом не встановлено об`єктивних сумнівів з приводу проведеної цінової експертизи ДП "Держзовнішінформ".

Крім того, за змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 вказано, що воно прийняте із застосуванням пункту 2 частини шостої статті 54 МК України, при цьому митну вартість відповідач визначив за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, грунтуючись на раніше визнаній (визначеній) митним органом вартості схожого товару за МД від 15.10.2020 №UA100530/2020/050993 - віники з сорго 2 гатунок - 5900 шт., 0,87 долларів за одиницю.

Порядок застосування резервного методу передбачений статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Суд наголошує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (подібного, а не аналогічного товару) не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.11.2018 по адміністративній справі №826/12037/17 про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Аналогіна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а.

Разом з тим, слід відзначити, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2, відповідач помилково керувався інформацією про раніше визнану (визначену) органами доходів та зборів митну вартість товарів за митною декларацією 15.10.2020 №UA100530/2020/050993, оскільки зазначений у такій декларації товар не є ідентичним чи схожим товару за митною декларацією від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188.

Зокрема, за митною декларацією від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 ввозилися віники з сорго 2 гатунку в кількості 5500 шт. завширшки 25-35 см та довжиною 75-85 см. Відтак, в митній декларації від 02.02.2021 №UA100530/2021/304188 було чітко визначено характеристики ввезеного товару.

Крім того, як вбачається з наявного у матеріалах справи листа SRL VISPIFRUCT від 26.01.2021 №31 віники з сорго 2 гатунку, які були поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" були виготовлені із сировини урожаю 2018-2019 років, що зумовило їх низьку ціну (а.с.10).

Натомість, за митною декларацією від 15.10.2020 №UA100530/2020/050993 ввозилися віники з сорго 2 гатунку в кількості 5900 шт. При цьому, характеристик щодо ширини та довжини ввезених віників, а також інформації щодо сировини, з якої вони були виготовлені, митна декларація від 15.10.2020 №UA100530/2020/050993 не містила.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно при визначенні митної вартості ввезеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" товару за резервним методом застосував митну декларацією від 15.10.2020 №UA100530/2020/050993, оскільки вона не є декларацію, що містить митну вартість схожого товару.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, суд приводить до висновку, що Київською митницею Держмитслужби при прийнятті рішення про коригування митної вартості не наведено достатньо обґрунтувань щодо визначення митної вартості товару.

Посилання відповідача щодо неточностей та розбіжностей в митних документах в сукупності з іншими доказами по справі не підтверджують правомірність оскаржуваного рішення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару. А саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи встановленні обставини справи та норми чинного законодавства суд вважає, що митним органом не у повній мірі реалізовано повноваження в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару, а відтак, оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 12.02.2021 №1579 вбачається, що позивачем під час звернення до суду з вказаними позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 гривень.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" (вул. Ватутіна, 75, м. Житомир, 10001; ) до Київської митниці Держмитслужби (бульвар Вацлава Гавела, 8А, м. Київ, 03124; ) про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 03.02.2021 №UA100000/2021/300014/2, прийняте Київською митницею Держмитслужби.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарснаб" (вул. Ватутіна, 75, м. Житомир, 10001; ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (бульвар Вацлава Гавела, 8А, м. Київ, 03124; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович