Справа № 540/3289/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3289/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (відповідач), в якому просить визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14 червня 2021 року № 40 про відмову в призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах на підставі підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 19 грудня 2020 року.

Позивачка посилається, що ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи працівникам, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними 53 років (які народились з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року). Позивачка вважає, що оскільки на момент звернення до сервісного центру ПФУ 07.06.2021 вже мала вік 53 роки (народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ) , загальний трудовий стаж мала не менше 23 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 24.06.2016 року за номером 461. При прийнятті рішення про відмову в призначенні їй пенсії відповідач проігнорував те, що ОСОБА_1 у відповідності із вищевказаним Списком № 2 віднесена до працівника, який безпосередньо обслуговував хворих у туберкульозному закладі на посадах молодшої медичної сестри, молодшої медичної сестри з догляду за хворими та сестри-господині. Цей факт підтверджений записами в трудовій книжці позивача, а також довідкою щодо підтвердження трудового стажу від 22.03.2021. Позивачка надала до органу Пенсійного фонду України достатньо документів, які підтверджують як факт роботи протягом більше 23 років, в тому числі на посадах, зі шкідливими умовами праці не менше 10 років. Аргументація відповідача в рішенні про відмову щодо не зазначення у документах назви відділення, робочого місця, та відсутності довідки щодо умов праці після останньої проведеної атестації не ґрунтується на чинному законодавстві, а свідчить лише про порушення її права на соціальне забезпечення з боку держави, що суперечить самій сутності держави, яка задекларована в статті 3 Конституції України. Факт трудової діяльності на посадах, безпосередньо пов`язаних на обслуговуванні хворих в туберкульозному закладі можуть також підтвердити свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які працювали разом з позивачкою у КЗ "Новотроїцька протитуберкульозна лікарня" в період 03.09.2003 року по 09.03.2016 рік.

Позивачка просить стягнути з відповідача 908 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 03.08.2021 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу в письмовому провадженні без виклику сторін.

19.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову. Відповідач вказує на те, що при зверненні ОСОБА_1 до Управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 нею не надано належно оформлених документів, що підтверджують пільговий стаж роботи. При прийнятті рішення №40 від 14.06.2021 про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем протиправної дії або бездіяльності не допущено. До заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.06.2021 позивачка надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.03.2021 №331, видану комунальним некомерційним підприємством "Фтизіопульмонологічний медичний центр". Слід зазначити, що зазначена пільгова довідка за змістом є аналогічною попередній пільговій довідці від 02.12.2020 № 692 та містить ті ж самі невідповідності вимогам чинного законодавства, які були підставою для прийняття відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058 при попередньому зверненні. Пільговою довідкою від 02.12.2020 № 692, виданою КНП "Фтизіопульмонологічний медичний центр" на підставі книг наказів, особової картки форми Т-2, розрахункових відомостей за 2003-2016 роки, підтверджено, що позивачка працювала у Новотроїцькій протитуберкульозній лікарні та безпосередньо обслуговувала туберкульозних хворих у період:

- з 03.09.2003 (наказ № 121-К від 02.09.2003) по 09.03.2004 на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці (0,5 ставки) і за сумісництвом молодшої медичної сестри ванниці (0,5 ставки);

- з 10.03.2004 (наказ № 19-К від 09.03.2004) по 19.11.2008 на посаді молодшої медичної сестри процедурного кабінету;

- з 20.11.2008 (наказ № 156-К від 20.11.2008) по 11.05.2015 на посаді молодшої сестри господині;

- з 12.05.2015 (наказ № 28-К від 08.15.2015, наказ № 29-К від 08.15.2015) по 02.01.2016 на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці стаціонарного відділення № 1 (0,75 ставки) і за сумісництвом сестри господині стаціонарного відділення № 1 (0,5 ставки);

- з 03.01.2016 (наказ № 73-К від 31.12.2015 запис в трудовій книжці відсутній) по 09.03.2016 на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими, що передбачено розділом XXIV (позиція 24а).

Відповідач звертає увагу суду на те, що вищезазначена пільгова довідка не відповідає вимогам, встановленим додатком № 5 до Порядку № 637, а саме: не зазначено, що позивачка працювала повний робочий день, допущені описки в місяцях наказів 2015 року, відсутнє посилання на статтю 50 Закону № 1058. Крім того, підставою для визначення права ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення вказано Постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", що не відповідає вимогам пункту 3 Порядку № 383. Під час роботи позивачки в Новотроїцькій протитуберкульозній лікарні чинною була Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Згідно з наданими копіями наказів від 20.06.2000 № 39-а, від 18.05.2005 № 27- а, від 07.04.2010 № 129-а, від 06.04.2015 № 40-а та переліків робочих місць до них, право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджено: молодшим медичним сестрам протитуберкульозного відділення (наказ від 20.06.2000 № 39-а); молодшим медичним сестрам протитуберкульозних відділень (по догляду за хворими, прибиральниця, буфетниця), сестрам-господиням протитуберкульозних відділень (наказ від 18.05.2005 № 27-а); молодшим медичним сестрам (буфетниця, санітарка-прибиральниця, ванщиця), молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, сестрам-господиням стаціонарного відділення № 1, № 2 (наказ від 07.04.2010 № 29-а); молодшим медичним сестрам (санітарка-прибиральниця, буфетниця, по догляду за хворими), сестрам-господиням стаціонарного відділення № 1, № 2, та молодшій медичній сестрі ванщиці стаціонарного відділення № 2 (наказ від 06.04.2015 № 40-а). В наданій пільговій довідці за період роботи позивачки з 03.09.2003 по 09.03.2004 на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці (0,5 ставки) і за сумісництвом молодшої медичної сестри ванщиці (0,5 ставки) не вказано назву відділення, в якому вона працювала, а за період роботи з 10.03.2004 по 19.11.2008 на посаді молодшої сестри процедурного кабінету робоче місце позивачки не зазначено в Переліках робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення у 2000 та 2005 роках. У трудовій книжці ОСОБА_1 також відсутні записи про відділення, в якому вона працювала, в той час, коли атестація робочих місць проведена в протитуберкульозному та стаціонарному відділеннях, відтак для зарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2 необхідне документальне підтвердження роботи позивачки саме в цих відділеннях. Крім того, оскільки згідно зі штатним розкладом за 2011 рік, тарифікаційними списками за 2013-2015 роки посади сестер-господинь зазначені в господарсько-обслуговувальному персоналі, необхідним є підтвердження періоду роботи позивачки з 20.11.2008 по 09.03.2016 саме в протитуберкульозному відділенні. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 за наданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку становить 24 роки 1 місяць 12 днів. Пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за наданими документами не підтверджено.

Відповідач заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність та відсутність документального підтвердження.

Розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін за наданими сторонами матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.12.2020 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за віком за Списком № 2, вважаючи, що мала право на призначення пенсії на пільгових умовах як працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення нею 53 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, але отримала відмову листом від 18.03.2021.

07.06.2021 позивачка вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою від про призначення їй пенсії за віком за Списком № 2, до заяви було надано: паспорт позивача, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, довідка комунального некомерційного підприємства "Фтизіопульмонологічний медичний центр" (який є правонаступником Новотроїцької противотуберкульозної лікарні) від 22.03.2021 № 331, інші документи. При цьому позивачка в позові зазначає, що на момент звернення вона при віці понад 53 роки мала загальний трудовий стаж більше 23 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників, що підтверджується записами в трудовій книжці, а також довідкою КНП «Фтизіопульмонологічний медичний центр» щодо підтвердження трудового стажу від 22.03.2021.

Протоколом № 40 від 14.06.2021 відповідач відмовив в призначенні пенсії з посиланням на пп. 2 п.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вказавши що на день звернення позивачка мала стаж роботи 24 роки 1 місяць 12 днів.

Пп. 2 п.2 ст. 114 вказаного Закону передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення вказаного віку, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 53 роки, які народились з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року. За відсутності вказаного страхового стажу, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

В листі від 21.06.2021 відповідач повідомив ОСОБА_1 про підстави відмови у призначенні їй пенсії. Відповідач вказав, що стажу , який дає право на пенсію на пільгових умовах, позивачка не має.

Відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" робота, зокрема, в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Розділом XXIV "Охорона здоров`я і соціальна допомога" списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, передбачені працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Пільгова довідка, яка була надана позивачкою до органу ПФУ, на думку відповідача, не відповідає додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердж. постановою КМУ від 12.08.1993 №637, а саме: не зазначено що ОСОБА_1 працювала повний робочий день, допущені описки в місяцях наказів 2015 року, відсутнє посилання на статтю 50 Закону. Невірно зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№461 від 24.06.2016) "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", на період її роботи в Новотроїцької протитуберкульозної лікарні чинна постанова КМУ від 16.01.2003 №36. Також у пільговій довідці повинні бути вказані тільки ті періоди роботи та посади, робочі місця яких були атестовані. Атестація робочого місця підтверджена наказами по установі від 20.06.2000 № 39-а, від 18.05.2005 № 27-а, від 07.04.2010 № 129-а, від 06.04.2015 № 40-а. Згідно наданих копій наказів та переліків робочих місць до цих наказів, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення: молодшим медичним сестрам протитуберкульозного відділення - наказ від 20.06.2000 №39-а; молодшим медичним сестрам протитуберкульозних відділень (по догляду за хворими, прибиральниця, буфетниця), сестрам-господиням протитуберкульозних відділень - наказ від 18.05.2005 №27-а; молодшим медичним сестрам (буфетниця, санітарка-прибиральниця, ванщиця), молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, сестрам-господиням стаціонарного відділення №1, №2 - наказ від 07.04.20 і 0 №29-а; молодшим медичним сестрам (санітарка - прибиральниця, буфетниця, по догляду за хворими), сестрам-господиням стаціонарного відділення №1, №2, та молодшої медичної сестрі ванщиці стаціонарного відділення №2 - наказ від 06.04.2015 №40-а.

У пільговій довідці вказано період роботи з 03.09.2003 по 09.03.2004 на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці (0,5 ставки) і за сумісництвом молодшої медичної сестри ванщиці (0,5 ставки), не зазначене відділення, в якому працювала позивачка. Період роботи з 10.03.2004 по 19.11.2008 на посаді молодшої медичної сестри процедурного кабінету, але робоче місце не зазначено у Переліках робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення у 2000 та 2005 роках. У трудовій книжці, пільговій довідці не вказано відділення, в якому ОСОБА_1 працювала, а атестація робочих місць проведена в протитуберкульозному та стаціонарному відділенні, в зв`язку з цим необхідно документально підтвердити роботу в цих відділеннях та надати відомості про перейменування відділення. Відповідач також зазначив, що оскільки в штатному розкладі в 2011 році, тарифікаційних списках за 2013-2015 роки, сестри-господині зазначені у складі господарсько - обслуговувального персоналу, необхідно підтвердити період роботи сестрою-господинею з 20.11.2008 по 09.03.2016 в протитуберкульозному відділенні. Також відсутня довідка, що умови праці після останньої проведеної атестації робочих місць не змінювались.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-1V) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою ст. 44 Закону № 1058-ІУ визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша).

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За приписами статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

П. "б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними 53 років - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Зазначені норми кореспондуються із приписами ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-VI).

Відповідно до статті 60 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" робота, зокрема, в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

На момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (це 07.06.2021) ОСОБА_1 мала вік більше ніж 53 роки 7 місяців. Як вбачається з листів ГУ ПФУ в Херсонській області, загальний стаж позивачка мала 24 роки 1 місяць 12 днів.

Отже, розбіжності між сторонами виникли через обчислення пільгового стажу, який дає право на вихід на пенсію на пільгових умовах і не може бути менше 10 років. Позивачка працювала у періоді з 03.09.2003 по 09.03.2016 в Новотроїцькій протитуберкульозній лікарні на різних посадах і вважає, що має пільговий стаж більше 10 років. В свою чергу відповідач зазначає, що не підтверджені факти того, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день та безпосередньо обслуговувала хворих.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХП основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджен. наказом Мінпраці України, Мінюсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення, а відповідно до п. 2.14 Інструкції. якщо працівник має право а пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення .

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637), який передбачає, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердж. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками , не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При цьому, згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, враховуючи. що в трудовій книжці позивачки не були зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу відповідачем має прийматись уточнююча довідка та інші документи установи та її правонаступника.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 03.09.2003 була прийнята до Новотроїцької протитуберкульозної лікарні на посаду молодшої медичної сестри-прибиральниці (0,5 ставки) і за сумісництвом молодшої медичної сестри ванниці (0,5 ставки), де пропрацювала по 09.03.2004. З 10.03.2004 по 19.11.2008 позивачка працювала на посаді молодшої медичної сестри процедурного кабінету; з 20.11.2008 по 11.05.2015 на посаді сестри господині; з 12.05.2015 переведена на посаду молодшої медичної сестри-прибиральниці (0,75 ставки) і за сумісництвом сестри господині (0,5 ставки); 09.03.2016 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи про відділення лікарні, в якому вона працювала. Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивачка надала разом із заявою про призначення пенсії довідку КНП "Фтизіопульмонологічний медичний центр" (який є правонаступником Новотроїцької протитуберкульозної лікарні) від 22.03.2021 № 331, з якої вбачається, що за весь період роботи в лікарні з 03.09.2003 по 09.03.2016 ОСОБА_1 виконувала роботи по безпосередньому обслуговуванню туберкульозних хворих. Також вказано, що періоді з 03.01.2016 по 09.03.2016 вона працювала молодшою медичною сестрою з догляду за хворими на підставі наказу № 73-К від 31.12.2015 , запис про що в трудовій книжці відсутній. А в період з 12.05.2015 по 02.01.2016 працювала молодшою медичною сестрою-прибиральницею стаціонарного відділення № 1 (0,75 ставки) і за сумісництвом сестрою господинею стаціонарного відділення № 1 (0,5 ставки). Підстава видачі довідки - Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (набрання законної чинності - 03.08.2016), накази, розрахункові відомості за 2003-2016 роки, особиста картка форми Т-2 та накази про результати атестації робочих місць 2000-2015 роки.

Розділом XXIV "Охорона здоров`я і соціальна допомога" списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36( в редакції, діючій на період роботи позивачки в лікарні), передбачені працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах: на таких посадах : молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині , молодші спеціалісти з медичною освітою.

Отже, твердження пенсійного органу про те, що у трудовій книжці позивача, яка є основним документом, та в довідці про пільговий стаж, відсутні відомості, в якому відділені туберкульозної лікарні працювала позивачка, є необґрунтованими, оскільки зазначено, що вона працювала у туберкульозному закладі, та що її посада відповідала посадам, вказаним у Списку № 2, та є підтвердженим факт безпосереднього обслуговування хворих на туберкульоз.

Згідно з наданими копіями наказів від 20.06.2000 № 39-а, від 18.05.2005 № 27- а, від 07.04.2010 № 129-а, від 06.04.2015 № 40-а та переліків робочих місць до них, право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджено:

- молодшим медичним сестрам протитуберкульозного відділення (наказ від 20.06.2000 № 39-а), ( у вказаному період позивачка працювала молодшою медичною сестрою),

- молодшим медичним сестрам протитуберкульозних відділень (по догляду за хворими, прибиральниця, буфетниця), сестрам-господиням протитуберкульозних відділень (наказ від 18.05.2005 № 27-а); (позивачка в цьому періоді працювала медичною сестрою, сестрою-господинею),

- молодшим медичним сестрам (буфетниця, санітарка-прибиральниця, ванщиця), молодшим медичним сестрам з догляду за хворими, сестрам-господиням стаціонарного відділення № 1, № 2 (наказ від 07.04.2010 № 29-а);(позивачка в цей період працювала сестрою-господинею, молодшою медичною сестрою),

- молодшим медичним сестрам (санітарка-прибиральниця, буфетниця, по догляду за хворими), сестрам-господиням стаціонарного відділення № 1, № 2, та молодшій медичній сестрі ванщиці стаціонарного відділення № 2 (наказ від 06.04.2015 № 40-а), ( позивачка працювала молодшою медичною сестрою).

Відповідач стверджує, що відсутність у трудовій книжці ОСОБА_1 запису про відділення, в якому вона працювала, в той час, коли атестація робочих місць проведена в протитуберкульозному та стаціонарному відділеннях, відтак для зарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 2 необхідне документальне підтвердження роботи позивача саме в цих відділеннях. Суд дійшов висновку про те, що посада молодшої медичної сестри давала право позивачці на зарахування стажу роботи до пільгового, незважаючи на те, в якому відділенні вона працювала. Що стосується стажу роботи позивачки сестрою-господинею з 20.11.2008 по 11.05.2015, то посада сестри-господині стаціонарного відділення № 1 у цьому періоді була атестована згідно переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгові пенсійне забезпечення. Те, що ОСОБА_1 працювала саме в стаціонарному відділенні № 1, суд встановив при дослідженні наказів по Комунальному закладу "Новотроїцька протитуберкульозна лікарня" ( № 28-к від 08.05.2015, № 01-к від 02.01.2015), які зберігаються у пенсійній справі. На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та/або нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки (архівної довідки), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з пільгового трудового стажу позивачки, оскільки вона не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Крім того, в цей період роботи сестрою-господинею ОСОБА_1 також отримувала надбавку за шкідливі та важкі умови праці.

Також суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність та правильність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (Провадження №11-1207апп19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Посилання в пільговій довідці на Постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", яка діяла на час видачі довідки, не є порушенням. Дійсно, в період роботи позивачки в туберкульозній лікарні, діяла інша постанова КМУ від 16.01.2003 № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", яка втратила чинність, внаслідок прийняття постанови КМУ № 461, але ця обставина не свідчить про недійсність довідки.

На підставі викладеного, суд вважає, що пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивачки вказані періоди роботи в протитуберкульозній лікарні. Належних підстав для такого не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком№2 судовим розглядом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14 червня 2021 року № 40 про відмову в призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 суд не має повноважень, оскільки це є компетенцією відповідача.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання органу ПФУ зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи з 03.09.2003 по 09.03.2016 у Новотроїцькій протитуберкульозній лікарні та здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.06.2021 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Що стосується вимоги позивачки про зобов`язання призначити пенсію з 19.12.2020, то суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки розгляд правомірності відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.12.2020 про призначення їй пенсії на пільгових умовах не було предметом даного спору, позивачка не оскаржувала відмову у призначенні пенсії, оформлену рішенням № 40 від 11.03.2021.

За таких підстав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується питання розподілу судових витрат то суд дійшов таких висновків.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

Згідно із ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( ч.3 ст. 139 КАС України).

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Одночасно, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6 та 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при вирішуючи питання обґрунтованості заявленого клопотання про відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із критеріїв обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Як встановлено судом, представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду подано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги від 23.06.2021, копію акту виконаних робіт від 02.07.2021 про надання послуг на суму 3000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру на вказану суму.07.07.2021. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що оскільки позов задоволено частково, вказаний висновок суду вмотивований неправильним визначенням представником позивачки способу захисту порушених прав позивачки, то вимоги про стягнення судових витрат задовольняється судом частково, з відповідача на користь позивачки стягується 454 грн. витрат по сплаті судового збору та 1500 грн. витрат на правничу допомогу..

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14 червня 2021 року № 40 про відмову в призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи з 03.09.2003 по 09.03.2016 у Новотроїцькій протитуберкульозній лікарні та здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 454 грн. витрат по сплаті судового збору та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовити. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 112010200