Справа № 260/991/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021 рокум. Ужгород№ 260/991/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник відповідача - Шаранич О.О.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська область,88000) про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним, скасування наказу №240 від 19.02.2021 року та зобов`язання повторно розглянути клопотання позивача від 25.01.2021 року щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель, що розташовані на території Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.02.2021 року відповідачем винесено наказ № 240 про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, яким позивачеві відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03) із земель, що розташовані на території Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Позивач зазначає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, однак, як наголошує позивач, ним належним чином надано до відповідача відповідне бажане місце розташування земельної ділянки. Також, позивач вказує, що на його переконання є хибним твердження відповідача про те, що підставою винесення оскаржуваного наказу було те, що земельна ділянка розміщена на пасовищах, оскільки згідно ст. 22 ЗК України визначено, що пасовища належать до земель сільськогосподарського призначення. Таким чином, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 61).

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що наказом від 19.02.2021 № 240 від 19.02.2021 року відмовлено позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельної ділянки у власність, у зв`язку з тим, що земельна ділянка розміщена на пасовищах, які за своїми природними особливостями і призначеннями мають використовуватися, для сінокосіння та випасання худоби. З огляду на викладене, відповідач вказує, що діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначний законодавством.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив відповідача, згідно якого заперечує проти відзиву та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач, мешканець: АДРЕСА_2 - 25 січня 2021 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, для надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею - 2,00 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а.с. 12).

Разом з клопотанням, у відповідності до вимог. ч. 6 ст. 118 ЗК України, позивач подав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта та код, а також зазначив, що земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність він не отримував.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 19.02.2021 за № 240 позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, а саме: на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2, 00 га із земель сільськогосподарського - призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), розташованої за межами населеного пункту на території Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а.с. 10).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 19.02.2021 за № 240 зазначено, що розглянувши звернення позивача та враховуючи невідповідність поданого клопотання вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України, а саме: місця розташування вказаних у клопотанні земель вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань (земельна ділянка розміщена на пасовищах, які за своїми природними особливостями і призначенням мають використовуватись для сінокосіння та випасання худоби) та вимогам ст. 37 Закону України "Про охорону земель" (використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється) (а.с. 10).

Не погоджуючись з вище вказаним наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 19.02.2021 за № 240 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13, ст. 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її Континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право, набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони "земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 р. № 308 (зі змінами), Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, є територіальної органом Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру та йому підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, дорученнями Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Закарпатської області, забезпечує науково-експертне, інформаційне та методичне проведення землевпорядних, землеоціночних робіт, вживає організаційних заходів щодо проведення-земельних торгів; здійснює землеустрій, у тому числі забезпечує проведення державної інвентаризації земель.

Згідно ч. 3 ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

У відповідності до вимог ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Так, згідно ч.2, ч. 3 ст. 22 ЗК України зазначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські, шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

При цьому, статтею 80 ЗК України визначено суб`єктний склад власників землі, зокрема громадяни та юридичні особи є суб`єктами права, власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, а держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Разом з тим, ч. 4 ст. 122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 116 ЗК України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних ї комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до положень ч. 4, ч. 5, ч. 6 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо, земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до. органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень,, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Як вбачається з оскаржуваного наказу №240 від 19.02.2021 року, відповідачем зазначено, що підставою відмови у наданні позивачеві дозволу на розроблення документації слугувала - невідповідність поданого клопотання вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України, а саме: земельна ділянка розміщена на пасовищах, які за своїми природними особливостями і призначенням мають використовуватись для сінокосіння та випасання худоби та вимогам ст. 37 Закону України "Про охорону земель", а саме: використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється).

Так, згідно Рішення від 14.10.2014 року, введеного в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 року № 328, начальники Головних управлінь зобов`язані під час розгляду клопотань юридичних та фізичних осіб про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних; ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, що надходять з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов`язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою, а саме, надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Таким чином, під час розгляду клопотання (звернення) позивача, Головне управління надіслало лист до відділу у Перечинському районі Головного управління у Закарпатській області від 28.01.2021 №41/0/18-21 щодо доручення Державному кадастровому реєстратору і керівнику Відділу письмово та в електронному вигляді надати відомості з Державного земельного кадастру, а також викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), на якій орієнтовно відображено запитувану земельну ділянку.

За результатами розгляду листа Головного управління від 28.01.2021 № 41/0/18-21, щодо клопотанню позивача, відділом у Перечинському районі Головного управління у Закарпатській області було надіслано лист від 01.02.2021 № 18-7-0.24-4/109-21 до Тур`я - Реметівської сільської ради Перечинського району про висловлення своєї позиції щодо можливості передачі згаданої земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність.

Відділом у Перечинському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області листом від 08.02.2021 №81/409-21-0.24 повідомлено, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 2,00 га, яку має намір отримати позивач, що розташована за межами населеного пункту на території Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської область вид угідь - сільськогосподарські угіддя (пасовища) (а.с. 43-46).

Також, згідно вище вказаного листа від 08.02.2021 №81/409-21-0.24 Відділ у Перечинському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області повідомив, що не погоджує місце розташування земельної ділянки відповідно до поданого клопотання (а.с. 43-46).

Визначення поняття цільового призначення земельної ділянки міститься у статті 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-ІУ, та визначається як використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

При цьому, поняття "цільове призначення" земельної ділянки нерозривно пов`язане з поняттям "категорія земель", оскільки у статті 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, однією із яких є "землі сільськогосподарського призначення".

Так, основне цільове призначення земель є критерієм їх поділу на категорії. У межах кожної категорії земель виокремлено декілька видів цільового призначення земель, а поділ земель на окремі види цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів визначено Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 (далі Класифікація № 548).

Поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів визначено Класифікацією № 548.

Згідно Класифікації № 548 землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема на землі, для ведення особистого селянського господарства (01.03) та на землі для сінокосіння і випасання худоби (01.08).

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Натомість, відповідно до вимог статті 34 ЗК України громадяни можуть виключно орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Отже, відповідно до вимог ЗК України земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути переданні громадянам виключно на умовах: користування (в оренду), а не у власність.

Враховуючи вище викладені правові норми та з огляду на те, що земельна ділянка, вказана позивачем у клопотанні, розміщена на пасовищах, які за своїми природними особливостями і призначенням мають, використовуватися для сінокосіння та випасання худоби - суд приходить висновку, що відповідачем було правомірно прийнято наказ від 23.12.2020 за № 5825-сг "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 08.11.2021 року