Справа № 431/4120/21
Суддя: Форощук О. В.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/4120/21
Провадження № 2-а/431/24/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого - судді Форощука О.В.,

за участю секретаря с/з Хорольської І.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщені Старобільського районного суду Луганської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Патрульної поліції у Луганській області, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови серії ЕОА № 4631473 від 13.08.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст. 286 КАС України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до Управління Патрульної поліції у Луганській області, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови серії ЕОА № 4631473 від 13.08.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст. 286 КАС України, в якому просив суд скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції бат. ТОР роти лейтенанта поліції Грипича С.В. серії ЕАО №4631473 від 13.08.2021, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. за ч. 2 ст.126 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що вищевказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. за ч.2 ст. 126 КУпАП за те, що 13.08.2021 року о 19-19 годині в м. Старобільську Луганській області по вул. Лангемака, керував транспортним засобом VIPER EX50QT-15 номерний знак НОМЕР_1 без мото шолома та не мав права на керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п 2.1 «а» та 2.3 «г» ПДР України. Вважав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Причина зупинки транспортного засобу, яким він керував була безпідставною, оскільки Правил дорожнього руху України не порушував, відтак підстав для здійснення перевірки посвідчення водія, інших документів та притягнення до адміністративної відповідальності у відповідача не було. У зв`язку з чим звернувся до суду.

Позивач до суду не з`явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що відсутні наслідки скоєного ним правопорушення 13 серпня 2021 року, особливої небезпеки для дорожнього руху не виникло, правопорушення не створило перешкод для руху пішоходів. Раніше за порушення правил дорожнього руху він не притягувався, щиро кається, а тому просив суд звільнити його від відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обмежився усним зауваженням. Разом з тим, зазначив, що щоденно керує автомобілем, який стоїть у гаражі. Тут же у гаражі зберігається і скутер, яким він фактично не користується. Гараж, від будинку у якому він проживає, знаходиться приблизно за 200 метрів. Того вечора, коли був зупинений співробітниками поліції, він керував скутером оскільки була гроза і він намагався як найшвидше потрапити додому.

Відповідач та представник третьої особи до суду не з`явилися надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Судом встановлені наступні обставини.

13.08.2021 інспектором Управління патрульної поліції бат. ТОР роти лейтенанта поліції Грипичем С.В. було винесено постанову серії ДПО18 № 430673, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач 13.08.2021 0 19-19 годині, на вул. Лангемака у м. Старобільську Луганської області керував транспортним засобом VIPER EX50QT-15 номерний знак НОМЕР_1 без мото шолома та не мав права на керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п 2.1 «а» та 2.3 «г» ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України "Про дорожній рух" № 3353-XII від 30 червня 1993 року регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

a)посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог пункту 2.3. Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Статтею 16 Закону "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

Положенням ч.2 ст. 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема за Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до підпункту 3.5. частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Позивач свою вину у вчиненні даного правопорушення не заперечує, проте просить змінити постанову відповідача в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн обмежившись усним зауваженням, оскільки вважає, що вчинене ним правопорушення є малозначним.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Статтею 22 КУпАП встановлюється, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Згадана норма не передбачає обов`язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Статтею 288 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналогічні норми містяться і у положеннях частини третьої статті 286 КАС України.

Так, відповідно до частини третьої даної статті, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 1187 Цивільного Кодексу України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, як така, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Правила безпеки дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року розроблені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.3 Правил визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.4 Правил визначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 2 КУпАП визначено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Кодекс України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність за ті порушення правил дорожнього руху, які не потягнули за собою негативних наслідків або якщо ці наслідки не спричинили тілесних ушкоджень певного ступеня тяжкості. Спричинення інших, більш тяжких наслідків, внаслідок порушень правил дорожнього руху взагалі тягне кримінальну відповідальність.

Під малозначністю правопорушення необхідно розуміти таку дію чи бездіяльність, що формально і містить ознаки адміністративного правопорушення, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що вчинене позивачем правопорушення є малозначним, оскільки будь - яких негативних наслідків, які б враховувались при визнанні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення не настало, його діями не було створено перешкод або завдано шкоду іншим учасникам дорожнього руху не було, суд приходить до висновку про можливість застосування до позивача положень ст.22 КУпАП, а тому позов задовольняє частково.

Керуючись ст. ст. 283, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 241, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Патрульної поліції у Луганській області, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови серії ЕОА № 4631473 від 13.08.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст. 286 КАС України задовольнити частково.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції бат. ТОР роти лейтенанта поліції Грипича Сергія Вікторовича серії ЕАО № 4631473 від 13.08.2021, стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. за ч. 2 ст.126 КУпАП - скасувати.

ОСОБА_1 визнати виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та згідно вимог ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Форощук О.В.