Справа № 540/4538/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4538/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, Генічеської міської ради, третьої особи - Виконавчого комітету Генічеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач), через свого представника, звернувся до суду з позовом до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (далі -відповідач-1, Генічеська РДА), Генічеської міської ради (далі відповідач-2, Генічеська міськрада), третя особа - Виконавчий комітет Генічеської міської ради (далі третя особа, Виконком Генічеської міськради), в якому просить:

- визнати протиправними та незаконними дії (бездіяльність) Генічеської РДА стосовно призупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту на території Генічеської міськради згідно поданого викопіювання;

- визнати протиправним та скасувати рішення постійної комісії з питань курортного, рекреаційного призначення та інших категорій земель Генічеської міськради від 06.08.2021р. в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту на території Генічеської міськради згідно поданого викопіювання;

- зобов`язати Генічеську міськраду розглянути на найближчій сесії заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021р. та 26.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту на території Генічеської міськради згідно поданого викопіювання, з врахуванням висновків суду та переважного права позивача на отримання цієї ділянки (п. 14 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту);

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Ухвалою від 28.08.2021р. відкрите спрощене провадження без виклику сторін.

09.09.2021р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними та незаконними дії (бездіяльність) Генічеської РДА стосовно: призупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,07га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту с. Стрілкове на території Генічеської міськради відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки; порушення строку її розгляду та не вчасного надіслання за належністю);

- стягнути з Генічеської РДА на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.;

- визнати протиправними та скасувати рішення постійної комісії з питань курортного, рекреаційного призначення та інших категорій земель Генічеської міськради від 06.08.2021р. та рішення Генічеської міськради №853 від 12.08.2021р. в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,07га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту с. Стрілкове на території Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки);

- зобов`язати Генічеську міськраду розглянути на найближчій сесії заяви (клопотання) ОСОБА_1 від 10.06.2021р. та 26.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,07га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту с. Стрілкове на території Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки), з урахуванням висновків суду та переважного права позивача на отримання цієї ділянки (п. 14 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту);

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2021р. позивачем було надано клопотання на ім`я голови Генічеської РДА з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеуст рою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дач ного будівництва із земель рекреаційного призначення за межами с. Стрілкове на терито рії Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області згідно доданого викопіювання (бажане місце розташування земельних ділянок). 21.07.2021р. на адресу позивача надійшов лист Генічеської РДА від 20.07.2021р. №3-505/1, яким повідомлено, що у зв`язку з прийняттям Закону України від 28.04.2021р. №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021р., розгляд заяви позивача призупинено до отримання роз`яснень положень ст. 122 Земельного кодексу України. 27.07.2021р. листом №3-505/1 Генічеською РДА повідомлено позивачу, що його зве рнення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою направлено до Гені чеської міської ради для виконання за належністю. Також, 26.07.2021р. позивачем подано повторно заяву саме до Генічеської міської ради че рез ЦНАП стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність тієї ж самої земельної ділянки для індивідуального дачного будів ництва. 12.08.2021р. на адвокатський запит Генічеською міською радою позивачу було повідомлено, що його заяву розглянуто на постійній депутатській комісії з питань курортного рекреаційного призна чення та інших категорій земель від 06.08.2021р. за результатами якої прийнято рішення про відмову у наданні дозволу у зв`язку з відсутністю містобудівної документації (ч. ч. 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України) та підготовлено проект рішен ня. Який буде включено до порядку денного засідання сесії Генічеської міської ради. Вважаючи, що діями відповідачів порушені його права, позивач звернувся до суду.

Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

10.06.2021р. позивач подав клопотання на ім`я голови Генічеської РДА з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеуст рою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дач ного будівництва із земель рекреаційного призначення за межами с. Стрілкове на терито рії Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області.

До клопотання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою були додані графічний матеріал, на якому зазначене орієнтоване бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорта та довідки РНОКПП, копія довідки про участь в антитерористичній операції, копія посвідчення учасника бойових дій, довіреність на представника.

21.07.2021р. позивач отримав лист Генічеської РДА від 20.07.2021р. №3-505/1, яким повідомлено, що у зв`язку з прийняттям Закону України від 28.04.2021р. №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021р., розгляд заяви призупинено до отримання роз`яснень положень ст. 122 Земельного кодексу України.

27.07.2021р. листом №3-505/1 Генічеська РДА повідомила позивача, що його зве рнення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою направлено до Гені чеської міської ради для виконання за належністю.

26.07.2021р. ОСОБА_1 повторно подав заяву із комплектом документів до Гені чеської міської ради че рез ЦНАП стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність тієї ж самої земельної ділянки для індивідуального дачного будів ництва із земель рекреаційного призначення за межами с. Стрілкове на території Геніче ської міської ради Генічеського району Херсонської області згідно доданого викопіюван ня (бажане місце розташування земельних ділянок).

12.08.2021р. на адвокатський запит, який було подано адвокатом ОСОБА_2 , Генічеською міською радою повідомлено, що заяву ОСОБА_1 розглянуто на постійній депутатській комісії з питань курортного рекреаційного призна чення та інших категорій земель від 06.08.2021р. за результатами якої прийнято рішення про відмову у наданні дозволу у зв`язку з відсутністю містобудівної документації (ч. ч. 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України) та підготовлено проект рішен ня, який буде включено до порядку денного засідання сесії Генічеської міської ради.

12.08.2021р. ХІ сесія VІІІ скликання Генічеської міської ради прийняла рішення №853, яким серед іншого вирішила: «…193. Відмовити громадянину України ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,07 га, для індивідуального дачного будівництва, розташованої за адресою: дачний масив «А», за межами населеного пункту села Стрілкове на території Генічеської міської територіальної громади Генічеського району Херсонської області (згідно графічних матеріалів), у зв`язку з відсутністю містобудівної документації (частина шоста та сьома статті 118 Земельного кодексу України)…».

Не погодившись із цим рішенням та діями відповідачів, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України.

За правилами ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Положеннями ч.3 ст.122 ЗК України передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-IX (далі Закон № 1423-IX) розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

«24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті» (абзац п`ятий підпункту 58 пункту 4 розділу І Закону № 1423-IX).

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема, абзаців третього і четвертого підпункту 9, підпунктів 32 і 33, абзаців восьмого і дев`ятого підпункту 35, абзаців п`ятого і шостого, десятого і одинадцятого підпункту 37, абзаців другого - четвертого підпункту 58 пункту 4, пункту 10, абзацу другого підпункту 4, підпункту 6 пункту 24, підпункту 1, підпункту 3 пункту 33 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення" (Відомості Верховної Ради України, 2020 р., N 20, ст. 142).

Зазначений Закон № 1423-IX був опублікований 26.05.2021 в офіційному виданні «Голос України» №96.

Суд зазначає, що 10.06.2021р. ОСОБА_1 подав до Генічеської РДА клопотання про надання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га у власність шляхом безоплатної передачі для індивідуального дачного будівництва, розташованої за межам населеного пункту с. Стрілкове на території Генічеської міської ради, дачний масив «А» згідно викопіювання.

Згідно листа голови Генічеської РДА від 20.06.2021р. №3-505/1 позивача повідомлено, що у зв`язку з прийняттям Закону №1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021р., розгляд заяви призупинено до отримання роз`яснень положень ст. 122 Земельного кодексу України.

Суд відмічає, що пунктом 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачений чіткий перелік земель, розташованих за межами населених пунктів, які не переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Землі для індивідуального дачного будівництва відсутні у зазначеному переліку.

Окрім того, відповідно до абзацу 12 пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Враховуючи зазначене Генічеська РДА з 27.05.2021р. не має права на розпорядження землями для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту с. Стрілкове, та повинна була перенаправити клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га для індивідуального дач ного будівництва за межами населеного пункту с. Стрілкове на терито рії Генічеської міської ради, дачний масив «А» від 10.06.2021р. до Генічеської міської ради.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку щодо протиправності дій Генічеської РДА щодо призупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021р.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення постійної комісії з питань курортного, рекреаційного призначення та інших категорій земель Генічеської міської ради від 06.08.2021р., суд відмічає наступне.

Згідно з п. б, ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом положень ст. 122 ЗК України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

З огляду на те, що вирішення земельних питань здійснюється відповідним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях, шляхом прийняття рішень, а рішення засідання постійної комісії з питань курортного, рекреаційного призначення та інших категорій земель, оформлене протоколом №26 від 06.08.2021р. носить виключно рекомендаційних характер та жодним чином не порушує право позивача на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення зазначеної вимоги позивача.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Генічеської міської ради розглянути на найближчій сесії заяви (клопотання) від 10.06.2021р. та 26.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га для індивідуального дач ного будівництва за межами населеного пункту с. Стрілкове на терито рії Генічеської міської ради, дачний масив «А», суд відмічає наступне.

Судом встановлено, що Рішенням ХІ сесії VIII скликання Генічеської міської ради від 12.08.2021р. №853 вирішено «…193. Відмовити громадянину України ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,07 га, для індивідуального дачного будівництва, розташованої за адресою: дачний масив «А», за межами населеного пункту села Стрілкове на території Генічеської міської територіальної громади Генічеського району Херсонської області (згідно графічних матеріалів), у зв`язку з відсутністю містобудівної документації (ч. ч. 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України)…».

Нормами ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні не наведена жодна із вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України та зі змісту вказаного рішення незрозуміло, наявність яких саме обставин стало підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що приймаючи рішення, суб`єкт владних повноважень повинен навести усі підстави його прийняття у цьому рішенні. Водночас, рішення суб`єкта владних повноважень вважається прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, якщо належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні не наведено.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність рішення Генічеської міської ради №853 від 12.08.2021р., в частині відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку із чим вказане рішення в означеній частині підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 з урахуванням переважного права позивача на отримання цієї ділянки (п.14 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») необхідно відмітити, що виходячи зі змісту положень статті 5 КАС України, захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Разом з цим, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач, серед підставі відмови, не зазначає про відсутність у позивача такого права, відтак у суду відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо не врахування відповідачем переважного права позивача на отримання земельної ділянки.

З урахуванням наведеного суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 за даних обставин, є зобов`язання Генічеської міської ради повторно розглянути його заяви від 10.06.2021р. та 26.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив "А" за межами населеного пункту на території Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки) та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Генічеської РДА моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Положеннями ст.56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Чинним законодавством визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 р. у справі № 815/7401/16.

Суд зауважує, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідним є наявність у діях відповідача певного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, будь-яких допустимих та достатніх доказів того, що рішення, дії чи бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації щодо не розгляду/ зупинення розгляду клопотання позивачки будь-яким чином вплинули на її стан здоров`я, спричинили погіршення її стану, зумовили фізичні, душевні, психічні страждання останнього, позивачем не надано. Самого лише посилання на їх протиправність недостатньо для прийняття рішення про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди та на підтвердження причинного зв`язку моральної шкоди із діями заподіювача шкоди, розрахунку суми визначення моральної шкоди у заявленому розмірі.

Відтак, суд відмовляє у стягненні моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст.134 КАС України).

Щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачем надано до суду: договір про надання правничої допомоги від 02.08.2021р., додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 02.08.2021р., довідка про підтвердження сплати правової допомоги.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Посвалюк В.В. укладений договір про надання правничої допомоги від 02.08.2021р., предметом якого є надання адвокатом правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, складання процесуальних документів, представництво та захист клієнта.

Відповідно до Додатку №1 до договору від 02.08.2021р. сума гонорару за надання адвокатом правової допомоги становить фіксовану суму у розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Аналіз вищенаведених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд відмічає, що види та вартість наданих адвокатом послуг, зазначених у Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 02.08.2021р. ставлять під сумнів, чи є розмір понесених позивачем витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Визначаючи питання співмірності та розумності розміру понесених витрат на правничу допомогу, за встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 2000 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суддя

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (, 75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 5), Генічеської міської ради (, 75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Міська, 8), третьої особи - Виконавчого комітету Генічеської міської ради (, 75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Міська, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Генічеської районної державної адміністрації стосовно призупинення розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив "А" за межами населеного пункту на території Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки).

Визнати протиправним та скасувати рішення Генічеської міської ради №853 від 12.08.2021р. в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,07га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив «А» за межами населеного пункту с. Стрілкове на території Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки).

Зобов`язати Генічеську міську раду повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021р. та 26.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив "А" за межами населеного пункту на території Генічеської міської ради Генічеського району Херсонської області відповідно до поданого викопіювання (бажане місце розташування земельної ділянки), з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Генічеської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 109020100