Справа № 140/3622/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 140/3622/19

адміністративне провадження № К/9901/21481/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г., -

розглянув у в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області (далі - Селищна рада) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 (прийняте судом у складі судді Волдінера Ф.А.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 (ухвалену судом у складі: головуючого судді Бруновської Н.В., суддів: Матковської З.М., Кузьмича С.М.) у справі за позовом заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) до Селищної ради про визнання протиправним та нечинним рішення в частині, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року Прокурор звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення Селищної ради від 05.09.2019 № 26/2, яким затверджено детальний план території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах території вулиці Шкільної та вулиці Лесі Українки (урочище «Грушка») в смт Ратне Волинської області (далі - Спірний пункт рішення).

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що Спірним пунктом рішення затверджено детальний план території частини житлового кварталу К- 11 та К-12 в межах територій вул. Шкільної та вул. Лесі Українки (урочище «Грушка»). Однак, позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства детальний план території має прийматись у межах та у відповідності до Генерального плану, у жодному випадку не може йому суперечити.

Генеральний план смт Ратне розроблений та затверджений ще у 1986 році й зміни до нього не вносились, а забудова частини території, щодо якої затверджено вищевказаний детальний план не врегульована чинним Генеральним планом.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 07.02.2020 позов задовольнив.

Визнав протиправним та нечинним пункт 1 рішення Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області від 05.09.2019 № 26/2, яким затверджено детальний план території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах території вулиці Шкільної та вулиці Лесі Українки (урочище «Грушка») в смт Ратне Волинської області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого мають узгоджуватися з Генеральним планом населеного пункту, деталізувати положення останнього та не суперечити йому. А, як встановлено судом, Генеральний план смт Ратне розроблений та затверджений ще у 1986 році і зміни до нього не вносились, а забудова частини території, щодо якої затверджено вищевказаний детальний план не врегульована чинним генеральним планом.

Отже, Спірний пункт рішення Селищної ради є протиправним, оскільки відповідачем протиправно затверджено детальний план території забудови, який не врегульований генеральним планом.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 22.07.2020 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове - про задоволення позову.

Визнав протиправним та нечинним пункт 1 рішення Ратнівської селищної ради Ратнівського району Волинської області від 05.09.2019 № 26/2, яким затверджено детальний план території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах території вулиці Шкільної та вулиці Лесі Українки (урочище «Грушка») в смт Ратне Волинської області.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції стало те, що рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено детальний план території, не є актом індивідуальної дії, який стосується конкретних прав чи обов`язків певної особи, а є нормативно-правовим актом, дія якого поширюється на необмежену кількість суб`єктів та застосовується багаторазово. Проте суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, чим допустив порушення процесуальних норм, оскільки розгляд спорів з приводу оскарження нормативно-правового акта передбачає особливу процедуру, яка виключає розгляд таких спорів за правилами спрощеного позовного провадження.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції зазначив, що Спірний пункт рішення Селищної ради є протиправним, оскільки відповідачем протиправно затверджено детальний план території забудови, який не врегульований генеральним планом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25.08.2020 Селищна рада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постановлені у цій справі судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування касаційної скарги у частині оскарження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 819/478/17 щодо можливості керівника окружної (місцевої) прокуратури делегувати повноваження щодо представництва окружної (місцевої) прокуратури у взаємовідносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 13 Закону України «Про прокуратуру».

На обґрунтування оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС, скаржник зазначає, що суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на касаційну скаргу Прокурор просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стрелець Т.Г., скаргу передано судді-доповідачу.

Верховний Суд ухвалою від 30.09.2020 відкрив касаційне провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

27.03.2018 рішенням Селищної ради № 17.7 надано дозвіл на розробку детального плану території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах території вул. Шкільної та вул. Лесі Українки ( урочище «Грушка) у смт. Ратне.

05.09.2019 Селищною радою на 26 сесії 7 скликання на другому засіданні прийнято рішення № 26/2 «Про затвердження детального плану території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах територій вул. Шкільної та вул. Лесі Українки (урочище «Грушка») та затвердження детальних планів території по вул. Партизанській і вул. Заболоттівській смт Ратне Волинської області». Пунктом першим даного рішення затверджено детальний план території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах територій вул. Шкільної та вул. Лесі Українки (урочище «Грушка») смт Ратне Волинської області.

Тобто, вказаним пунктом рішення передбачено індивідуальну житлову забудову на частині території населеного пункту, затверджено детальний план території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах території вул. Шкільної та вул. Л. Українка (урочище «Грушка») в смт Ратне.

26.09.2019 від жителів смт Ратне до прокуратури Волинської області надійшло колективне звернення про вжиття заходів щодо попередження незаконного розпорядження землями комунальної власності, у якому просили: вжити заходів щодо запобігання незаконному розпорядженню землями комунальної власності селища Ратне Ратнівського району внаслідок незаконних дій та рішень в сфері містобудівної діяльності Ратнівською селищною радою Ратнівського району, проектною організацією Ратнівське комунальне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне підприємство, Головним архітектором проекту Б.Д. Солярчуком, уповноваженим органом містобудування та архітектури Ратнівського району, при розробці та затвердженні детального плану території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах територій вул. Шкільної та вул. Лесі Українки (урочище «Грушка»).

18.10.2019, 31.10.2019 у листах №№ 05-751, 05-822 заступник прокурора Волинської області Мосійчук О. повідомив Ратнівську селищну раду про те, що затверджений детальний план території не відповідає вимогам законодавства, оскільки суперечить Генеральному плану смт Ратне та просив до 24.10.2019 надати до прокуратури області інформацію про вжиті заходи щодо скасування рішення від 05.09.2019 № 26/2, яким затверджено детальний план території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах територій вул. Шкільної та вул. Лесі Українки (урочище «Грушка») смт Ратне та повідомити, якщо такі заходи до цього часу органом місцевого самоврядування не вживались, про їх причини.

23.10.2019, 04.11.2019, 27.12.2019 Селищна рада листами №№ 406/01-10; 426/01-10; № 495/01-10 повідомила прокуратуру Волинської області про те, що лист від 18.10.2019 № 05-751/вих19 переданий для розгляду до постійної комісії селищної ради з питань промисловості, продовольства, земельної реформи і екології, будівництва, транспорту і зв`язку. Доповнення до запиту прокуратури Волинської області про надання інформації про вжиті Селищною радою заходи щодо скасування рішення від 05.09.2019 № 26/2 передане для розгляду до постійної комісії селищної ради з питань промисловості, продовольства, земельної реформи і екології, будівництва, транспорту і зв`язку. Рішення про скасування детального плану території частини житлового кварталу К-11 та К-12 в межах територій вул. Шкільної та вул. Лесі Українки (урочище «Грушка») смт Ратне не прийняте, так як за нього відповідно до пункту 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не проголосувало більшість від загального складу депутатів ради.

Вважаючи Спірний пункт рішення протиправним Прокурор звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 та рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2020, скасоване вказаною постановою суду апеляційної інстанції, не відповідають, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Частиною першою статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з положеннями статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні такі ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі № 522/22780/16-а, від 26.11.2019 у справах № 826/4630/18 та № 183/6195/17, від 11.12.2019 у справі № 369/7296/16-а, від 21.12.2019 у справі № 826/14366/15, від 04.03.2020 № 450/1236/17.

Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27.12.2001 №20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22.07.1991 (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23.06.1997 № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

У пунктах 3 та 7 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що:

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Аналіз положень статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає можливість стверджувати, що детальний план у межах населеного пункту містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Це, зокрема, сукупність обов`язкових вимог до розвитку, планування, забудови та іншого використання певної території населеного пункту. Затверджуючи своїм рішенням детальний план у межах населеного пункту, місцева рада визначає стратегію планування та забудови території населеного пункту, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.

Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу є їхнє коло, адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установлюються права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати юридичне значення).

Рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження детального плану у межах населеного пункту стосується неперсоніфікованих осіб: органів державної влади та місцевого самоврядування, забудовників, якими можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи. Здатність правового акта поширювати свою чинність хоч і на певне коло, однак неперсоніфікованих осіб є ознакою нормативності.

Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення відповідача в частині затвердження детального плану території є нормативно-правовим актом.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 826/16737/18, від 29.07.2020 у справі № 826/11226/16, від 09.12.2020 у справі № 813/746/18 та від 26.03.2021 у справі № 522/5362/17.

Колегія суддів зауважує, що особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень врегульовано статтею 264 КАС.

Відповідно до частини третьої статті 264 КАС України встановлено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Згідно з положеннями частин четвертої-десятої цієї статті у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов`язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, у якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений. Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи. Оголошення має бути опубліковано не пізніше як за сім днів до підготовчого засідання, а у випадку, визначеному частиною десятою цієї статті, - у строк, визначений судом. Якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі заінтересованих осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду. Адміністративна справа щодо оскарження нормативно-правових актів вирішується за правилами загального позовного провадження. Суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині. Якщо під час розгляду справи щодо нормативно-правового акта суд виявить, що інші нормативно-правові акти, прийняті відповідачем, чи їх окремі положення, крім тих, щодо яких відкрито провадження в адміністративній справі, безпосередньо впливають на прийняття рішення у справі і без визнання таких нормативно-правових актів протиправними неможливий ефективний захист прав позивача, суд визнає такі акти чи їх окремі положення протиправними в порядку, визначеному цією статтею.

Відповідно до частин першої та другої статті 265 КАС резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, у якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів зауважує, що для оскарження нормативно-правових актів передбачена інша процедура, ніж та, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії. Зважаючи на можливість багаторазового застосування нормативно-правового акта та поширення відповідних вимог на невизначене коло осіб, у випадку відкриття провадження у справі щодо оскарження нормативно-правового акта відповідач повинен виконати покладений на нього судом обов`язок опублікувати оголошення про це у виданні, в якому вказаний акт був або мав бути офіційно оприлюднений з урахуванням правил Указів Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ним чинності» від 10.06.1997 № 503/97, «Про опублікування актів законодавства України в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 13.12.1996 № 1207/96.

Недотримання встановленого законом спеціального порядку розгляду спорів про визнання нечинним нормативно-правого акта є істотним порушенням процесуального права, який впливає на права та інтереси інших осіб, на яких поширюється дія нормативно-правового акта.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що Спірний пункт рішення про затвердження детального плану території відноситься до нормативно-правового акта, що має значення для визначення порядку розгляду адміністративної справи, а суд апеляційної інстанції хоча і встановив, що Спірний пункт рішення є нормативно-правовим актом, проте не врахував особливості порядку розгляду справ цієї категорії, позаяк і не врахував прав та інтересів усіх заінтересованих осіб, на яких поширюється його дія, та які не були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.

Зважаючи на можливість багаторазового застосування нормативно-правового акта та поширення відповідних вимог на невизначене коло осіб, у випадку відкриття провадження у справі щодо оскарження нормативно-правового акта відповідач повинен виконати покладений на нього судом обов`язок опублікувати оголошення про це у виданні, у якому вказаний акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Опублікування резолютивної частини рішення, яким визнано нормативно-правовий акт протиправним і нечинним, після набрання ним законної сили, у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, унеможливлює подальшу дію оскаржуваного нормативно-правового акта та порушення прав, свобод і законних інтересів осіб, на яких поширюються вимоги цього акта. При цьому нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, для оскарження нормативно-правових актів органу місцевого самоврядування КАС передбачена спеціальна процедура, відмінна до тієї, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 12 КАС встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Крім того, відповідно до частини другої статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом (пункт 1).

Частиною восьмою статті 264 КАС України встановлено, що адміністративна справа щодо оскарження нормативно-правових актів вирішується за правилами загального позовного провадження.

Натомість, як убачається зі змісту ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 про відкриття провадження у цій справі, судом постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Також в оскаржуваному рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 судом зазначено, що розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду не звернув уваги на необхідність дотримання особливого порядку розгляду цієї категорії справ та, як вбачається з ухвали про відкриття апеляційного провадження від 29.05.2020, також не зобов`язав відповідача опублікувати оголошення про оскарження нормативно-правового акта у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.10.2021 у справі № 0940/2287/18.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Суд не оцінює інші доводи, викладені відповідачем у касаційній скарзі, адже зазначені порушення норм процесуального права унеможливлюють здійснення касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень по суті, які є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суди мають взяти до уваги викладені у цій постанові висновки та прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає засадам ефективності судового захисту.

Керуючись статтями 264, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Ратнівської селищної ради Волинської області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 скасувати, а справу № 140/3622/19 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.І. Рибачук

Т.Г. Стрелець