Справа № 160/13533/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
10.08.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просила:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2, періоди роботи на шахті «Павлоградська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»: з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року, геологом в гірничому виробництві з повним робочим днем на поверхні шахти; з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, майстром контрольним відділу технічного контролю та в гірничому виробництві та зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік; з 24.06.2008 року по 24.09.2008 року, стажистом диспетчера в гірничому виробництві та зайнята на підземних роботах менше 50% робочого часу на рік, які дають право виходу на пенсію на пільгових умовах, відповідно п.2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити призначення пенсії на пільгових умовах з дня звернення з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 18.05.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 року позовна заява була залишена без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 22.09.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.05.2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Рішенням Відділу призначення пенсії Управління Пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачці було відмовлено, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

25.06.2021 року позивач повторно звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням № 421 від 02.07.2021 року позивачу повторно було відмовлено у призначені пенсії, оскільки вона не досягла пенсійного віку.

Рішенням встановлено, що страховий стаж заявниці на день звернення складає 30 років 08 місяців 0 днів, в тому числі пільговий стаж заявниці, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах становить 13 років 20 днів.

30.07.2021 року позивач втретє звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням № 21 від 05.08.2021 року позивачу втретє відмовлено у призначенні пенсії , оскільки позивач не досягла пенсійного віку.

В своєму відзиві представник відповідача зазначив, що позивачу не було зараховано періоди роботи з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року, з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, з 24.06.2008 року по 24.09.2008 року у зв`язку з тим, що відсутні відомості про атестацію робочого місця позивача.

Отже, спір між сторонами виник з підстав протиправності дій відповідача по не зарахуванню позивачу стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 та невизнання права на пенсію після досягнення позивачем 50 років.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 за періоди з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року, з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, з 24.06.2008 року по 24.09.2008 року наявні наступні записи:

запис № 15 з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року-геолог геологічної служби, пов`язаної з підземними роботами на час відпустки працівників геологічної служби- наказ № 93 від 09.07.2001 року; робота за даною професією передбачена списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, розділ І, підрозділ І, позиція 1010100 (примітка).

запис № 16 з 29.09.2001 року прийнята постійно в штат шахти та працювала учнем пробоотбірником, пробоотбірником 2-го розряду ОТК наказ № 453-к від 28.09.2001 року;

запис № 22-24 з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, -в.о. контрольного майстра ВТК, пов`язана з підземними роботами розпорядження № 372-к від 06.07.2005 року; робота за даною професією передбачена списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, розділ І, підрозділ І, позиція 1.1.г (примітка).

запис № 28-29 з 24.06.2008 року по 24.09.2008року- стажист гірничого диспетчера, пов`язаним з гірничими роботами розпорядження № 596-к від 24.06.2008 року; робота за даною професією передбачена списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, розділ І, підрозділ І,пункт г, позиція 1.1.г.

Згідно довідки № 249 від 14.04.2019 року ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЄК «Павлоградвугілля» зазначені в довідці професії, в тому числі, які позивач обіймала у спірні періоди, підтверджені атестацією робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а в постанові від 19.02.2020 року зробила висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, відсутність відомостей про проведення атестації робочого місця позивача в період з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року, з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, з 24.06.2008 року по 24.09.2008 року (про що зазначає відповідач, як про причину відмови у призначенні пенсії) не може бути підставою для не зарахування цього стажу роботи, як до пільгового за Списком № 2, а тому суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в цій частині.

Згідно даних, які були надані відповідачем, страховий стаж позивача становить 30 років 11 місяців, а пільговий стаж за списком № 2 13 років 20 днів, що є достатнім для призначення пенсії.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач тричі відмовляв позивачці у призначенні пенсії з оглядна те, що вона не досягла пенсійного віку.

Суд вважає необхідним з приводу цього зазначити наступне.

Дана справа є типовою справою щодо зразкової справи № 360/3611/20 (Пз/9901/32/20) від 21.04.2021 року (на сьогоднішній день судове рішення оскажено до Великої Палати Верховного Суду), а тому відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ( далі Закон № 1788-XII) в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

09.07.2003 року було ухвалено Закон № 1058-ІV, який 03.10.2017 року доповнено розділом XIV-1, який у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 (Закон України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»).

За конституційним поданням народних депутатів України Закон № 213-VIII перевірявся на відповідність Конституції України та рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі N 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Водночас Закон України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що містить ідентичні правові норми щодо збільшення пенсійного віку, на предмет конституційності не перевірявся.

У рішенні від 23.01.2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23.01.2020 року № 1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Конституційний Суд України та практики Європейського суду з прав людини беззастережно свідчать про те, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що всі три рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах прийнято відповідачем без урахування рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року щодо пенсійного віку позивача.

Позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, має страховий стаж 30 років 11 дні, у тому числі на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 05.111991 року № 1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення», п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» більше 13 років 20 днів, пільговий стаж набула до 01.04.2015 року, а отже позивач має право на пенсію, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 року, а відповідач, в свою чергу, не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права.

З огляду на вищевикладене, з метою ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, визнання протиправними рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, які були винесені на підставі заяв ОСОБА_1 від 13.05.2021 року, 25.06.2021 року та 30.07.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2, періоди роботи на шахі «Павлоградська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»: з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року, геологом в гірничому виробництві з повним робочим днем на поверхні шахти; з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, майстром контрольним відділу технічного контролю в гірничому виробництві; з 24.06.2008 року по 24.09.2008 року, стажистом диспетчера в гірничому виробництві, які дають право виходу на пенсію на пільгових умовах, відповідно п. 2 ч. 2 ст.1 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити призначення пенсії на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908 грн., що документально підтверджується квитанцією № N1DVR5813V від 09.08.2021року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, які були винесені на підставі заяв ОСОБА_1 від 13.05.2021 року, 25.06.2021 року та 30.07.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2, періоди роботи на шахі «Павлоградська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»: з 09.07.2001 року по 28.09.2001 року, геологом в гірничому виробництві з повним робочим днем на поверхні шахти; з 29.05.2006 року по 31.10.2006 року, майстром контрольним відділу технічного контролю в гірничому виробництві зайнята 50% і більше робочого часу на рік; з 24.06.2008 року по 24.09.2008 року, стажистом диспетчера в гірничому виробництві, - зайнята 50% і більше робочого часу на рік, які дають право виходу на пенсію на пільгових умовах, відповідно п. 2 ч. 2 ст.1 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснити призначення пенсії на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Українки в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець