Справа № 160/15090/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/15090/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Раївської сільської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в адміністративній справі № 160/15090/20 (суддя І інстанції Горбалінський В.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Раївської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень Раївської сільської ради в особі її виконавчого комітету у вигляді відмови у задоволенні запиту на інформацію від 20 жовтня 2020 року запитувача протиправною;

- зобов`язати відповідача розглянути в установлений законом п`ятиденний строк з дня набрання чинності цієї постанови запит на інформацію позивача від 20 жовтня 2020 року та надати повну, точну та достовірну інформацію з таких питань:

1) територіальне розташування (по старостинським округам та Раївської сільської ради) кожної з 642 земельних ділянок загальною площею 7000,8098 гектарів, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27 вересня 2018 року № 4-3777/15-18-СГ (зі змінами, внесеними згідно з наказом від 4 січня 2019 року № 4-22/15-19-СГ);

2) хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно з зазначеним наказом, які станом на вересень 2020 року не були обтяжені іншими речовими правами (за договорами оренди, постійного користування, емфітевзису тощо).

Також позивач просив зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з дня отримання копії постанови та роз`яснити, що у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови штраф у розмірі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов задоволений частково: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні інформації на запит позивача від 20 жовтня 2020 року; зобов`язано відповідача розглянути в установлений законом п`ятиденний строк з дня набрання чинності цієї постанови запит на інформацію позивача від 20 жовтня 2020 року та надати інформацію з таких питань:

1) територіальне розташування (по старостинським округам та Раївської сільської ради) кожної з 642 земельних ділянок загальною площею 7000,8098 гектарів, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27 вересня 2018 року № 4-3777/15-18-СГ (зі змінами, внесеними згідно з наказом від 4 січня 2019 року № 4-22/15-19-СГ);

2) хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками, що були передані Раївській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність згідно з зазначеним наказом, які станом на вересень 2020 року не були обтяжені іншими речовими правами (за договорами оренди, постійного користування, емфітевзису тощо).

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Вказує, що у відповіді на запит позивача зазначено, що він містить прохання повідомити про статистичні дані, надання яких потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення інформації шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, що не підпадає, на думку скаржника, під ознаки норм Закону, таким чином сільська рада не володіє запитуваною інформацією. Додатково повідомляє, що на сільську раду не покладено обов`язку щодо ведення реєстру земель сільськогосподарського призначення. Вважає, що відповідач своїми діями або бездіяльністю не порушив законних прав та інтересів позивача. Також посилається на позицію Верховного суду, викладену у постанові від 27.06.2019 у справі № 522/817/15-а.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

08.09.2020 позивач звернувся до Раївської сільської ради з запитом про надання інформації щодо стану передачі земель сільськогосподарського призначення у комунальну власність Раївської сільської ради з наданням копій документів (а.с. 6-7).

Відповідач листом від 21.09.2020 № 11/0/13-20 надав відповідь на зазначений запит позивача (а.с. 11).

Позивачу стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27.09.2018 № 4-3772/15-18-СГ передано до Раївської сільської ради у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7023,4213 га.

Акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну від 04.01.2019 разом з зазначеним вище наказом слугував підставою для державної реєстрації права на вказані у додатку земельні ділянки комунальної власності Раївської сільської ради (а.с. 13-36).

В додатку до акту вказано: кадастровий номер земельної ділянки; місце розташування земельної і ділянки; площа, га; цільове призначення; відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки.

20.10.2020 позивач звернувся до відповідача з новим запитом про інформацію, в якому просив надати інформацію про територіальне розташування (по старостинським округам Раївської сільської ради) кожної з 642 земельних ділянок, та про те, хто саме і на яких правових підставах користується 518 земельними ділянками комунальної власності, переданих Раївській сільській раді у комунальну власність згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській від 27.09.2018 № 4-3777/15-18-СГ (зі змінами, внесеними згідно з наказом від 04.01.2019 № 4-22/15-19-СГ) (а.с. 37-38).

27.10.2020 зазначена заява розглянута, заявнику підготовлена відповідь № 13/0/13-20, в якій зазначено, що запит позивача містить прохання повідомити про статистичні дані, надання яких потребує виконання спеціальних дій, спрямованих на створення інформації шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, що не підпадає під ознаки норм Закону, таким чином, сільська рада не володіє запитуваною інформацією. На підставі зазначеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» повідомлено про відмову в задоволенні запиту (а.с. 40-42).

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вважав безпідставними доводи відповідача про те, що не створено інформації на запит позивача, оскільки орган місцевого самоврядування або ж його виконавчий орган є розпорядником такої інформації. Крім того, відмова, яка виразилась у наданні письмової відповіді за запитом є активною формою поведінки відповідача і не могла бути розцінена судом, як бездіяльність, а тому правильним було визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні інформації на запит позивача від 20 жовтня 2020 року. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. Крім того, суд вказав, що позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від його виконання за наслідками набрання цим рішенням законної сили. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон № 2939-VI) публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною 1 статті 14 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин .

За приписами статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;

д) організація землеустрою;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

й) вирішення земельних спорів.

З огляду на зазначене правове регулювання компетенції сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач для здійснення покладених на нього чинним законодавством функцій зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної власності, зокрема і ті, стосовно яких позивач просить надати йому інформацію.

Більше того, такий обов`язок відповідача стосовно інформування населення чітко передбачений у статті 12 Земельного кодексу України.

При цьому доводи відповідача щодо відсутності у нього такої інформації у вигляді відповідного реєстру є безпідставними, оскільки позивач просить надати йому інформацію стосовно кожної окремої земельної ділянки, а не створювати певний реєстр земельних ділянок чи формувати якісь статистичні дані, як помилково вважає апелянт.

Інформація стосовно кожної окремої ділянки безумовно знаходиться у відповідача як власника цих земельних ділянок, а тому він повинен надати цю інформацію на запит позивача.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, судом першої інстанції правильно прийнято рішення про задоволення позову.

Натомість, як правильно зазначив апелянт, судом першої інстанції помилково при вирішенні справи застосовані приписи Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки позивач просив надати інформацію стосовно земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а не стосовно земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції по суті прийнято правильне судове рішення про задоволення позову, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для зміни рішення в його мотивувальній частині з викладених вище обставин.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Раївської сільської ради задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в адміністративній справі № 160/15090/20 змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з тієї ж дати.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко