Справа № 759/23501/20
Суддя: Кириленко Т. В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23501/20

пр. № 2-а/759/86/21

03 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

за участю представника позивача Зарубіної В.М.;

представника відповідача Поліщука М.В.;

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову серії ДП18 № 747554 від 16.12.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.12.2020 року інспектором Батальйону патрульної поліції в місті Борисполі УПП в Київській області ДПП Угро Я.А. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДП18 № 747554.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач 13.12.2020 року, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київський шлях у м. Бориспіль Київської області рухався зі швидкістю 78 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху на 28 км/год та порушив п. 12.4. ПДР України. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу TrueCam LTI 20/20.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні достатні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Так, в оскаржуваній постанові зазначено 2 наявних докази: відео з приладу TruCam LTI 20/20 та відео з боді-камери. Позивач вважає, що відео з приладу TruCam LTI 20/20 не є допустимим доказом порушення ним швидкісного режиму, оскільки прилад не зафіксував, хто саме знаходився за кермом автомобіля, а також використання даного приладу не допускається в дощ чи туман через викривлення показників. Відеозапис з боді-камери патрульного поліцейського АІ - 00915 не має у даній справі жодного доказового значення, оскільки там не зафіксовано швидкість руху автомобіля, однак працівником поліції було зазначено даний відеозапис у якості додатку до постанови про адміністративне правопорушення, хоча і не було надано позивачу на його клопотання про надання доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Також зазначає, що йому було надано фото та відеозапис із приладу TruCam LTI 20/20, проте в додатках до оскаржуваної постанови є лише відеозапис.

Крім цього позивач зазначає, що оскаржувану постанову винесено з грубим порушенням процесуальних норм, що виключає законність притягнення його до адміністративної відповідальності. Так, 16.12.2020 року він письмово звернувся до інспектора поліції із клопотанням про залучення захисника - адвоката Лаврентьєва Є.О. Інспектор поліції Угро Я.А. дане клопотання задовольнила частково, залучивши захисника, проте обмеживши час прибуття адвоката та розгляду справи 16.12.2020 року, хоча позивач повідомив, що наразі його адвокат перебуває в іншій області та не встигне прибути для розгляду справи.

Також позивач зазначає, що під час винесення постанови йому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП як особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім цього позивач вказує, що оскаржувана постанова містить заборонену комуністичну символіку, зокрема в ній зазначено місце проживання позивача «смт. Ювілейне», яке в ході декомунізації було перейменовано на «смт. Слобожанське».

Таким чином позивач стверджує, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення його до адміністративної відповідальності - закриттю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу запропоновано надати відзив (а.с. 31-32).

16.03.2021 року представник ДПП звернувся до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача УПП в Київській області ДПП належним - Департаментом патрульної поліції, оскільки відповідно до ст. 43 КАС адміністративна процесуальна правосуб`єктність може виникати виключно у юридичних осіб, а УПП в Київській області лише відокремлений підрозділ ДПП та не є самостійною юридичною особою (а.с. 34-36).

Ухвалою Святошинського районного суду від 15.04.2021 року було здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 118-119).

Ухвалою Святошинського районного суду від 20.05.2021 року за згодою позивача було замінено неналежного відповідача - УПП в Київській області ДПП, належним - Департаментом патрульної поліції (а.с. 120-121).

28.05.2021 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому той заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що постанову винесено правомірно, оскільки позивач, рухаючись в населеному пункті, перевищив допустиму швидкість руху, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП. Так зазначає, що доводи позивача про неможливість використання приладу TruCam LTI 20/20 є необґрунтованими, оскільки відповідно до інструкції з використання даного приладу його можна застосовувати і в несприятливих погодних умовах, таких, як дощ, сніг та туман, при цьому діапазон виміру приладу та його інші властивості не змінюються. Щодо доводів позивача про незабезпечення присутності його адвоката під час складання постанови представник відповідача зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатись правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, яке і було ним реалізовано як при зупинці транспортного засобу поліцейським 13.12.2020р., так і під час розгляду справи 16.12.2020р. Крім того, 13.12.2020 року під час виявлення адміністративного правопорушення позивачу було надано час до 16.12.2020 для того, щоб реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а тому він мав можливість забезпечити участь адвоката у розгляді справи. Щодо правомірності використання записів з портативних пристроїв у якості доказів представник відповідача вказує, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, такі як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Також передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку. Щодо наявності у постанові назви населеного пункту, що був змінений у ході реалізація Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки комуністичного режиму» представник відповідача зазначає, що позивач при складанні постанови відмовився назвати своє місце проживання, а тому працівником поліції було використано відомості із «Інформаційного порталу Національної поліції України», де було вказану зазначену адресу. При цьому позивач, в порушення вимог КАС України не жодних доказів, що зазначена в постанові інформація щодо адреси місця проживання не відповідає інформації, яка міститься в його паспорті (а.с. 125-139).

09.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача повторно зазначив, що відеозапис з боді-камери поліцейського не має жодного доказового значення в аспекті порушення позивачем швидкісного режиму, а тому є неналежним доказом у даній справі. Також зазначає, що відповідно до «Руководства по TruCam» діапазон дії лінзи складає: з руки 15-80 метрів; з триноги 15-90 метрів. З матеріалів справи, а саме скріншоту з відеозапису приладу TruCam вбачається, що у момент фіксування швидкості автомобіль перебуває на відстані 208,3 метри, що виходить за діапазон дії лінзи приладу. Крім того відповідно до розділу 4 «Руководства по TruCam» вказується на необхідності при виборі точки для вимірювання швидкості на дорозі враховувати погодні умови та увімкнути «Режим плохой погоды», оскільки краплі вологи розсіюють світло, а дощ сніг або туман можуть ускладнити отримання лазером сигналів, що віддзеркалюються від поверхні транспортного засобу. Також зазначає, що позивач при складанні поліцейським постанови повідомив останнього про порушення ним діючого законодавства про декомунізацію, проте той проігнорував дану заяву (а.с. 204-208).

29.06.2021 року представником позивача було подано заперечення на відповідь на відзив, у яких той категорично не погоджується з твердженнями представника позивача, викладеними у відповіді на відзив, з огляду на те, що відповідно до зазначеного представником позивача «Руководства по TruCam» абсолютно максимальна дистанція для здійснення вимірів становить 1200 метрів. При цьому при використанні «Режима плохой погоды» максимальний діапазон інструменту не змінююється. Також вказує, що погодні умови були достатньо сприятливі для вимірювання швидкості, так як у протилежному випадку пристрій не здійснив би вимір та висвітлив помилку на сенсорному екрані (а.с. 214-216).

Також, 16.07.2021р. представником позивача було долучено до матеріалів справи науково-правовий висновок фахівця від 11.06.2021 року, складеного науковими фахівцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якому ті зазначили, що станом на 16.12.2020 року зазначення місцем проживання (перебування) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності населеного пункту з назвою «Ювілейне» не відповідає чинному законодавству, що має відповідні правові наслідки (а.с. 224-231).

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 16.12.2020 року інспектором батальйону патрульної поліції в місті Борисполі УПП в Київській області ДПП Угро Я.А. складено постанову серії ДП18 № 747554 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (а.с. 141).

Відповідно до змісту даної постанови, ОСОБА_1 13.12.2020 року, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Київський шлях у м. Бориспіль Київської області рухався зі швидкістю 78 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху на 28 км/год та порушив п. 12.4. ПДР України. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу TrueCam LTI 20/20.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Пунктом 12.4. ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до абз. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У позовній заяві позивач зазначає про відсутність належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та довести факт порушення ним ПДР відповідними доказами.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст. 40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як видно з наявних у матеріалах справи фотозйомки, позивач вчинив інкриміноване правопорушення та перевищив швидкість руху в межах населеного пункту, позначеного дорожніми знаками 5.45, 5.46 (в редакціїї ПДР, що діяла на грудень 2020р.)

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення як один із можливих доказів по справі не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000722). Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. №437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. На підставі вищевикладеного, 29.08.2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1 -2903-2012.

Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачою Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями та була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та петрологічну діяльність» від 11.02.1998 №113/98-ВР, Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 №100 та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 1.11.2015 №1362, TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру - заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 №1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені з установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже зведено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 15.06.2014 №1314-VI (далі - Закон №1314-VI) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 р. № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 р. № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20577, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 01.12.2020 року та чинного до 01.12.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000722, є придатним до застосування (а.с. 158).

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam №ТС000722 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії (а.с. 155).

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Можливість використання виробу TruCam LTI 20/20 №ТС000722, виробництва LaserTechnologylnc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 р. № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Також, як вбачається із наданого відповідачем «Руководства по TruCam», а саме розділу 2 «Компоненты TrueCam», даний прилад має три лінзи на передній панелі. Наймешою з них є лінза відеокамери. Верхня лінза передає інфрачервоні лазерні сигнали. Нижня лінза отримує сигнали від цілі і направляє сигнальну інформацію на внутрішню схему. Внутрішня схема складається із лазерного діапазонного сенсора, таймінга, аналізатора, обчислювача та схеми індикації. Прилад TrueCam визначає дистанцію за допомогою лазерного сенсору діапазону, обчислюючи час польоту коротких імпульсів інфрачервоного світла. Прилад TrueCam має широкий діапазон чутливості. Максимальна дальність вимірювання дистанції залежить як від самої цілі так і від оточуючих умов. Абсолютний максимум - 1200 метрів.

Доводи позивача про те, що максимальна дальність вимірювання швидкості з руки - 15-80 метрів, з триноги - 15-90 метрів не заслуговують на увагу, оскільки згідно розділу 4 «Дорожные установки» підрозділу «Выбор местоположения у дороги» вбачається, що дані показники наведено, як рекомендовані для налаштування приладу при його ввімкненні. Крім того дані параметри зазначені у підрозділі «Фокусирование камеры», де зазначено, що сфокусована належним чином камера дозволяє зчитати номерний знак на відстані з руки - 15-80 метрів, з триноги - 15-90 метрів. Однак це стосується саме дальності зчитування номерного знака, а не дальності вимірювання швидкості об`єкта, яка, як вже встановлено може сягати 1200 метрів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що швидкість автомобіля позивача зчитана приладом на відстані 208,3 м. за допомогою верхньої та нижньої лінзи приладу та лазерного діапазонного сенсора, про які зазначено вище, а по мірі наближення, приладом було розпізнано номерний знак автомобіля за допомогою лінзи відеокамери.

Стосовно посилання позивача на той факт, що прилад мав працювати з використанням «Режима плохой погоды», суд зауважує, що у главі «Режим плохой погоды» підрозділу «Режим скорости» розділу 5 «TruCam в режиме захвата» зазначено, що під час роботи пристрою із застосування «Режима плохой погоды» максимальний діапазон роботи не змінюється, а відмінності від штатного режиму полягають в інакших діях оператора пристрою під час його налаштування.

Посилання позивача на те, що прилад не міг коректно працювати під час зазначених погодних умов суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до розділу 11 «Дополнительная информация», прилад TruCam, задля попередження отримання недостовірних даних, шляхом контролю апаратних засобів системи вимірювання, прилад замість результату вимірювання виводить на екран звіт про помилку, перелік яких наведений у даному розділі. У той же час, суд при дослідженні фотознімків та відеозапису зробленого приладом не виявив будь-яких даних про наявність помилок у роботі пристрою, а тому прийшов до висновку, що прилад був коректно налаштований та експлуатувався поліцейськими у відповідності до встановлених технічних вимог.

Таким чином, факт порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, придатним до використання, а тому виходячи з вимог ст. 251 КУпАП вказане відео є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що вказаний відеозапис не відображає відомостей про керування саме ним транспортним засобом суд вважає безпідставними, оскільки факт керування позивачем транспортним засобом підтверджується відеозаписом з боді-камери АІ-00915, оглянутим судом в судовому засіданні, з якого вбачається, що працівниками поліції після фіксації порушення швидкісного режиму приладом TruCam LTI 20/20 був зупинений автомобіль Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_1 займав місце водія.

Також, на зазначених відео з нагрудної камери поліцейського позивачу було роз`яснено причину зупинки, поліцейський представився та роз`яснив права, а тому твердження позивача про те, що йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП не відповідає дійсності.

Окрім цього, позивачу було надано для огляду на його вимогу підтвердження вчинення останнім порушення правил дорожнього руху, перевищення швидкості, яке було зафіксоване приладом TruCam.

Отже, відеозапис, поданий також на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху, є належним доказом, якщо в постанові є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17.

З наявної в матеріах справи оскаржуваної постанови від 16.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП 18 № 747554 зазначено в пункті 7, що до постанови додаються: відео приладу TruCam, відео з боді камери АТ-00015 (а.с. 141 ).

Тому, відомості, які містяться в відеозаписах з нагрудної камери поліцейського, які додані відповідачем до відзиву є належними доказами, які приймається судом до уваги, оскільки на них міститься процесуальна послідовність винесення постанови та обставини, які мале місце 13 та 16 грудня 2020 року.

Посилання позивача на те, що йому не надано відповідачем можливості скористатися правовою допомогою адвоката суд вважає безпідставним, оскільки з відео з бодікамери вбачається, що вказане право ним було реалізовано в повному обсязі засобами телефонного зв`язку. Крім того, в даному випадку про надання позивачу можливості забезпечити участь свого адвоката у розгляді справи свідчить і той факт, що розгляд справи у зв`язку з заявленим ним клопотанням було перенесено з 13 на 16 грудня 2020р., проте позивачем не було вчинено дій щодо забезпечення участі свого адвоката у призначений час для розгляду справи.

Посилання позивача на те, що в постанові неправильно зазначене місце його реєстрації (смт. Ювілейне, нині - смт. Слобожанське) не є підставою для визнання постанови протиправною, оскільки позивачем під час розгляду справи не було надано свого паспорта, а тому при складанні постанови інспектором було використано відомості із «Інформаційного порталу Національної поліції».

Крім того, зазначення в постанові старої назви (до перейменування в 2016р.) населеного пункту не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення, оскільки дані недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та нівелювати встановлені працівниками поліції порушення Правил дорожнього руху.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 753/4366/17.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення від 16.12.2020 року ДП 18 № 747554 за формою відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень. Зокрема, відео фіксація, яка була вчинена під час вчинення правопорушення та підтверджує факт правопорушення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 74-77, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Святошинський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття по станови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Кириленко