Справа № 640/18796/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 листопада 2021 року 10:48 № 640/18796/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,

33/19)

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32)

про скасування постанови, -

за участю сторін:

представника позивача - не прибув

представника відповідача - не прибув

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління ДПС у місті Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови від 09 червня 2021 року № ВП 62884602 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу прийнята без врахування повідомлення Головного управління ДПС у місті Києві як боржника про неможливість виконання судового рішення у зв`язку з тим, що Порядком ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422, не передбачені умови виконання вимог рішення суду №86/11890/16 та подібних рішень судів, яким зобов`язано Головне управління ДПС у місті Києві внести до зворотнього боку картки особового рахунку ТОВ «Промгазінвест» відомості про сплату 21 881,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Також представник позивача стверджував, що відповідачем при відкритті та здійсненні виконавчого провадження порушено правило підвідомчості виконавчого документа, оскільки саме відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є органи державної влади, їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник відповідача відзиву на адміністративний позов не надав, на виконання вимог ухвали суду надіслав копії матеріалів виконавчого провадження №62884602.

У призначене судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у передбачений статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України спосіб.

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №826/11890/16, виданого 12 червня 2020 року Окружним адміністративним судом місті Києва про зобов`язання Головного управління ДПС у місті Києві внести до зворотного боку картки особового рахунку ТОВ «Промгазінвест» відомості про сплату позивачем 21 881,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2014 року, 27 серпня 2020 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №62884602).

Пунктом 2 вказаної постанови Головному управлінню ДПС у місті Києві як боржнику повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

У межах виконавчого провадження №62884602 державним виконавцем 09 червня 2021 року винесено постанову, якою на Головне управління ДПС у місті Києві за невиконання рішення без поважних причин накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимогами статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 вказаного Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії виконавець наступного робочого дня після закінчення строку для добровільного виконання рішення перевіряє його виконання та у випадку якщо рішення за яким було відкрито виконавче провадження не було виконано виносить постанову про накладення на боржника - юридичну особу штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, норми чинного законодавства покладають на державного виконавця обов`язок здійснити перевірку виконання рішення боржником наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону.

Як зазначалось вище, у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказав боржнику про необхідність виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Так, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 27 серпня 2020 року, а постанова про накладення штрафу - 09 червня 2021 року, тобто перевірка виконання боржником рішення здійснена державним виконавцем не у строки, визначені вимогами статті 63 Закону №1404-VIII.

З наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що резолютивною частиною рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (замінену правонаступником відповідно до ухвали суду від 27 липня 2020 року) внести до зворотного боку картки особового рахунку ТОВ «Промгазінвест» відомості про сплату позивачем 21 881,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Порядок ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначався наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 (надалі по тексту - наказ №422, чинний до 05 квітня 2021 року), розділом ІІІ якого визначався облік надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску.

Так, пунктом 1 розділу ІІІ наказу №422 передбачалось, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органiв Казначейства у процесi виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Після розміщення на відповідному сервері для завантаження інформації органів Казначейства відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B та відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім`я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @Е інформаційною системою органів ДФС забезпечується автоматична обробка таких файлів та виконується розподіл записів за критеріями: рознесені платежі; нерознесені платежі; виключені з обробки платежі (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №422).

Аналогічні положення містяться у чинному станом на дату вирішення даної справи Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року №5.

Аналіз наведених норм свідчить, що єдиною підставою для внесення до інтегрованої картки платника податків ТОВ «Промгазінвест» відомостей про сплату суми податку на додану вартість у розмірі 21 881,00 грн (п/д №189 від 30 січня 2015 року) є зарахування зазначених коштів на єдиний казначейський рахунок, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішеннях справах №21-5863а15, №820/16067/14.

В той же час, відповідно до відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків у вигляді технологічного файлу @B, які надходять з Державної казначейської служби України, кошти в розмірі 21 881,00 грн. згідно платіжного доручення №189 від 30 січня 2015 року до бюджету не надходили.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що листом від 10 вересня 2020 року №20832/9/26-15-12-13-10 (вх. №15757 від 17 вересня 2020 року) Головне управління ДПС у місті Києві повідомляло державного виконавця про наявність вказаних вище обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду в спосіб, який нормами чинного законодавства не врегульований, адже неможливо внести відомості про зарахування коштів в разі їх ненадходження до бюджету з вини банку.

Суд враховує, що вказані обставини повідомлені державному виконавцю 10 вересня 2020 року, тобто в межах строку, наданого на виконання рішення боржником.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази як здійснення державним виконавцем перевірки після спливу десяти робочих днів, так і взяття до уваги наданої боржником інформації.

Тобто, позивач як боржник повідомляв державному виконавцю про не, що у спосіб, визначений судовим рішенням, за відсутності інформації про зарахування відповідних коштів до бюджету, у податкового органу відсутні правові підстави для внесення відомостей до ІКП про таку сплату, адже у разі несвоєчасного або перерахування не в повному обсязі суми податкового зобов`язання з вини банку платники податку звільняються від фінансової відповідальності у вигляді штрафу та/або пені, однак не звільняються від обов`язку сплатити в повному обсязі податкове зобов`язання.

Суд зазначає, що позивач як боржник в силу положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України позбавлений права на звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну способу або порядок його виконання. Натомість, таким правом наділений державний виконавець у разі отримання інформації стосовно неможливості виконання рішення суду в порядку та/або спосіб, визначений ним.

З аналізу норм слідує, що Законом №1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин.

При цьому, поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що виконання рішення суду з урахуванням положень Порядків №422 та №5, якими передбачена можливість відображення відомостей про зарахування податку лише в разі наявності відомостей про зарахування коштів до бюджету, є поважною причиною невиконання рішення суду. При цьому, фактичне у повному обсязі виконання судового рішення в даному випадку можливе лише за наявності надходження від органу державної казначейської служби інформації про зарахування коштів на казначейський рахунок, чого в межах спірних правовідносин підтверджено не було.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення за відсутності доказів надходження та зарахування коштів на рахунок не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

В частині твердження позивача про те, що виконавчий документ не підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки боржником є державний орган, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції №512/5 примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) (далі - виконавці).

Органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема, боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

В той же час, Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Виходячи з того, що в межах спірних правовідносин боржник (ГУ ДПС у м. Києві) є територіальним органом центрального органу виконавчої влади - Державної податкової служби України, відповідач, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам у сукупності з наведеними законодавчими нормами, суд доходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови про накладення штрафу, оскільки невиконання судового рішення за відсутності доказів зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

За таких обставин суд вважає, що постанова відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 09 червня 2021 року у ВП №62884602 в розмірі 5 100,00 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не понесено судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим відсутні підстави для вирішення даного питання.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у місті Києві задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09 червня 2021 року № ВП 62884602 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук