Справа № 2-а-256/08
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

04 листопада 2021 р. м. ОдесаСправа № 2-а-256/08

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Чорби Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 2-а-256/08 за апеляційними скаргами Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та апеляційною скаргою Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2007 року до суду звернулась ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура, далі - відповідач-1), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора, далі - відповідач-2), в якому позивач просила: скасувати наказ № 131 від 03.04.2007 року за підписом прокурора області Галкіна О.Б. про притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади та з органів прокуратури; поновити на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури області з моменту звільнення; стягнути з прокуратури Одеської області заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з прокуратури Одеської області та Генеральної прокуратури України моральну шкоду в розмірі 500000 грн. солідарно; постановити окрему ухвалу.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року позов задоволено частково. Скасовано наказ Прокурора Одеської області № 131 від 03.04.2007 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади та з органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто, з 03.04.2007 року. Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 28733,81 грн. Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року виправлено описку в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, зазначивши, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, апеляційні скарги Прокуратури Одеської області та Генеральної прокуратури України задоволено, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 квітня 2010 року постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін, а ухвалою від 31 грудня 2010 року відмовив у допуску до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2010 року в цій справі.

08 жовтня 2020 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) постановлено рішення у справі «Горяйнова проти України» (заява № 41752/09), яке набуло статусу остаточного 08 січня 2021 року.

ЄСПЛ постановив, що було порушено статтю 10 Конвенції, та зобов`язав державу-відповідача сплатити заявниці як відшкодування моральної шкоди 4500 євро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватись, а також як компенсацію судових та інших витрат 261,63 євро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватись заявниці, а також відхилив інші вимоги заявниці щодо справедливої сатисфакції.

04 лютого 2021 року позивач звернулась до Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року та ухвал Вищого адміністративного суду України від 27 квітня та 31 грудня 2010 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-а-256/08 заяву про перегляд судових рішень задоволено частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2010 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року у справі № 2-а-256/08, закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року апеляційні скарги Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року залишено без задоволення, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року залишено без змін.

05.10.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про винесення додаткового судового рішення.

У поданій заяві позивач просить постановити додаткове судове рішення, яким за результатами розгляду клопотання стягнути з відповідачів відшкодування вимушеного прогулу згідно наданого розрахунку, який зроблений відповідно до вимог чинного Закону України «Про прокуратуру» та який отриманий судом 27.09.2021 року.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення заявник посилається на те, що при новому розгляді справи в суді апеляційної інстанції мало бути розглянуто питання щодо відновлення матеріального становища позивача, а саме права на отримання відшкодування за весь час вимушеного прогулу.

Заявник зазначає, що 27.09.2021 року нею на адресу суду апеляційної інстанції було скеровано письмове клопотання про стягнення з відповідачів заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно до розрахунку, який надавався у додатку до цього клопотання та який зроблений відповідно до вимог чинного Закону України «Про прокуратуру» на день розгляду справи та прийняття судового рішення, але апеляційний суд, як вбачається з оголошеного 30.09.2021 року судового рішення, зазначеного клопотання не розглянув, чим порушив право на отримання відшкодування вимушеного прогулу у встановленому законодавством порядку - за весь час вимушеного прогулу. Також, заявник вказує, що питання щодо розгляду її клопотання не вирішувалось під час судового засідання.

Представниками відповідачів подані пояснення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у яких останні просять відмовити у задоволенні наведеної заяви.

Розглянувши матеріали справи та подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Як на підставу для ухвалення додаткового судового рішення, заявник посилається на не розгляд клопотання, яке подавалось до суду апеляційної інстанції 27.09.2021 року.

Досліджуючи матеріали справи, колегією суддів встановлено, що 27.09.2021 року позивачем засобами електронної пошти було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку грошової суми, що підлягає виплаті позивачу при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, згідно матеріалів справи, вказаний розрахунок приєднаний до матеріалів справи та наявний у справі.

Також, досліджуючи судове рішення суду апеляційної інстанції, що прийнято за результатами розгляду даної справи, колегією суддів встановлено, що долученому до матеріалів справи розрахунку, згідно поданого позивачем клопотання від 27.09.2021 року, надана оцінка.

Так, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року зазначено наступне:

«...при новому розгляді справи судом апеляційної інстанції позивачем заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку грошової суми, що підлягає виплаті позивачу при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог.

У вказаному клопотанні позивач зазначає, що при задоволенні її позовних вимог необхідно стягнуту з відповідачів заробітну плату за час вимушеного прогулу відповідно до розрахунку, який надається до цього клопотання.

В свою чергу, у розрахунку, доданому до вказаного клопотання, позивачем визначено, що при прийнятті судового рішення про задоволення її вимог підлягає стягненню грошова сума у розмірі 8352000 грн.

Проте, колегія суддів зазначає, що вказаний розрахунок не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції під час нового апеляційного розгляду справи з огляду на викладене.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 315 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.ст. 316, 317 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, у даній справі суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг відповідачів та суд апеляційної інстанції за відсутності встановлення порушень з боку суду першої інстанції, визначених ст. 317 КАС України, позбавлений повноважень прийняти рішення про зміну/скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів наголошує, що суд апеляційної інстанції може скасувати чи змінити рішення суду першої інстанції лише з підстав, визначених наведеними вимогами КАС України.

Водночас, враховуючи, що у даній справі судом апеляційної інстанції таких обставин не встановлено, колегія суддів зазначає, що у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на скасування чи зміну рішення суду першої інстанції із визначенням іншої суми середнього заробітку за період, який фактично не існував на час розгляду справи судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що нові обставини у даній справі, що настали після ухвалення рішення суду першої інстанції, на які посилається позивач, не можуть бути підставою для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів наголошує, що фактично позивач своїм клопотанням збільшує заявлені позовні вимоги під час нового апеляційного розгляду справи в частині середнього заробітку, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 47 КАС України, згідно якої позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, дії позивача щодо збільшення позовних вимог під час апеляційного розгляду справи суперечать ч. 5 ст. 308 КАС України, згідно якої суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок щодо збільшення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлена права на звернення до суду з новим позовом в порядку та строки, встановлені КАС України.».

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заявлене позивачем 27.09.2021 року клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку грошової суми, що підлягає виплаті позивачу при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог, розглянуто судом апеляційної інстанції, вказаний розрахунок долучений до матеріалів справи та йому надана оцінка при ухваленні рішення.

Що стосується посилань заявника на те, що заявлене нею клопотання не розглядалось також і в судовому засіданні, колегія суддів наголошує повторно, що розрахунок грошової суми, що підлягає виплаті позивачу при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог, приєднаний до матеріалів справи, як того просила позивач у клопотанні від 27.09.2021 року. В свою чергу, повторно подане вказане клопотання та розрахунок безпосередньо в судовому засіданні 30.09.2021 року разом з оригіналами листів, що до них додавались, оглянуті судом апеляційної інстанції та повернуті позивачу, оскільки це клопотання та розрахунок повністю ідентичні раніше поданому позивачем клопотанню та залученому до матеріалів справи.

З огляду на викладене, оскільки заявлене позивачем 27.09.2021 року клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку грошової суми, що підлягає виплаті позивачу при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог, розглянуто судом апеляційної інстанції, вказаний розрахунок долучений до матеріалів справи та йому надана оцінка при ухваленні рішення, що повністю спростовує доводи заявника, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 252, 310, 321, 325, 328, 329 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 2-а-256/08 за апеляційними скаргами Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та апеляційною скаргою Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області (правонаступник Одеська обласна прокуратура), Генеральної прокуратури України (правонаступник Офіс Генерального прокурора) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 05.11.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька