Справа № 161/13315/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/292/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пушкарчук В.П.,

за участю секретаря судового засідання Шепелюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Довжика Р.С., звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою № 3736/20500/18 від 22.08.2018 його визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 16 565 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 07 копійок. Зазначає, що дізнався про наявність та ознайомився із оскаржуваною постановою лише 23.07.2021. Вважає, що дана постанова винесена всупереч фактичним обставинам справи та є незаконною, оскільки він не вчиняв даного правопорушення. Зазначає, що при митному оформленні автомобіля «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», 2014 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , за митною декларацією ІМ40ДЕ №205090/2017/047260, декларування і відповідно визначення митної вартості здійснював декларант по договору (з надання послуг по декларуванню товарів) митний брокер ПП «Респект Брок» ОСОБА_2 , на підставі первинних реєстраційних документів, отриманих у законному порядку від відправника товару, компанії "UAB Geltos Transportas" (Литва), що ніким не скасовані. З рахунку-фактури (PVM SASKAITA-FACTURA) від 13.10.2017 серії GA № 2017-02355 вбачається, що ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 придбав вказаний автомобіль за ціною 6700 Євро. Інших документів, відмінних від тих, що були подані до митних органів, не мав. Докази щодо спростування цього твердження відсутні. Зазначене не може свідчити про спрямованість його дій на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів. Намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розмір в оскаржуваній постанові не доведений. Наголошує, що діяв добросовісно, адже пред`являв до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем автомобіля, що безумовно свідчить про відсутність в його діях прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України. Вказує, що всі митні платежі були сплачені відповідно до заявленої митної вартості імпортованого товару, а відповідність наданих товаросупровідних документів на автомобіль були перевірені працівниками митниці, та не викликали ніяких сумнівів при проведенні процедури декларування. Це також свідчить про неузгодженість у рішеннях та діях митного органу. В отриманих від литовських митних органів документах щодо продажу автомобіля марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», календарний рік випуску 2014, модельний рік випуску 2014, номер кузова НОМЕР_1 він не фігурує як покупець даного автомобіля. Тому вони і не спростовують того, що він придбав даний автомобільне за ціною 6700 Євро. Зазначає, що відповідачем в ході провадження у справі не вжито всіх необхідних процесуальних дій для повного з`ясування обставин справи. За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 226 301,64 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 96 364, 44 коп. Твердження митного органу про те, що він при декларуванні транспортного засобу вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів, а саме сплатити мав ніби - 96 793, 77 грн. не підтверджується жодними доказами. Крім того, звертає увагу на не правильно визначений розмір штрафу зі сторони відповідача, а саме - 16 565 грн. 07 коп. Оскільки, відповідач зазначає, що несплачена сума митних платежів становить 429 грн 33 коп., то штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів становив би зовсім іншу суму. Просить скасувати постанову від 22.08.2018 у справі про порушення митних правил №3736/20500/18 та закрити провадження у справі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 24.10.2017 посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2017/047260, де декларантом (митним брокером) ПП «Респект Брок» (м. Луцьк, вул. Гнідавська, 65/64) являлася громадянка ОСОБА_2 , проведено митне оформлення товару «Легковий автомобіль: марка «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», календарний рік випуску 2014, модельний рік випуску 2014, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3 , тип двигуна дизельний, потужність двигуна 103kW, тип кузова універсал. Призначення пасажирський для використання по дорогах загального призначення, кількість місць 5, категорія ТЗ-М1, колісна формула-4х2. Виробник - «OPEL», DE, торговельна марка - «OPEL», що був у використанні, який відповідно до рахунку-фактури (PVM SASKAITA-FACTURA) від 13.10.2017 серії НОМЕР_2 був проданий компанією компанії "UAB Geltos Transportas" громадянину ОСОБА_1 за ціною 6 700 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 226 301,64 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 96 364, 44 коп.

05.07.2018 до Волинської митниці ДФС надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», номер кузова НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN № 17LTKR1000EK093143 та рахунками-фактурами серії АА № 100017426 від 18.10.2017 та серії № 100017374 від 02.10.2017 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

Зазначає, що здійснивши аналіз документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки було встановлено, що автомобіль марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», номер кузова НОМЕР_1 був проданий компанією компанії "UAB Geltos Transportas" громадянину України ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , за ціною 7 296 Євро, що за курсом Національного банку станом на 24.10.2017, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2017/047260 склало суму 227 643, 29 грн. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що громадянин України ОСОБА_1 під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2017/047260 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 429, 33 грн. Зазначає, що вчинення правопорушення в справі про порушення митних правил № 3736/20500/18, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, підтверджується протоколом про порушення митних правил, витягом з баз даних: «Інспектор-2006», ЄАІС ДМСУ та іншими документами. Так, 22.08.2018 було винесено постанову № 3736/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 16565,07 грн. На підставі наведенного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про порушення митних правил повністю.

Представник позивача у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не подавав клопотань про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 22.08.2018 постановою у справі про порушення митних правил № 3736/20500/18 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить, як зазначено у протоколі, 16 565 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 07 копійок.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, митне оформлення товару - легковий автомобіль марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», календарний рік випуску 2014, модельний рік випуску 2014, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1956 см3, що був у використанні, який відповідно до рахунку-фактури (PVM SASKAITA-FACTURA) від 13.10.2017 серії НОМЕР_2 був проданий компанією компанії "UAB Geltos Transportas" громадянину ОСОБА_1 за ціною 6 700 Євро, здійснене 24 жовтня 2017 року посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом митним брокером ПП «Респект Брок» (м. Луцьк, вул. Гнідавська, 65/64) ОСОБА_2 , за договором з ОСОБА_1 (про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів) митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2017/047260.

За митне оформлення вказаного автомобіля при його митній вартості у 226 301,64 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 96 364, 44 коп.

До Волинської митниці ДФС 05 липня 2018 року надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», номер кузова НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN № 17LTKR1000EK093143 та рахунками-фактурами серії АА № 100017426 від 18.10.2017 та серії № 100017374 від 02.10.2017 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

Здійснивши аналіз документів, встановлено, що автомобіль марки «OPEL», модель «INSIGNIA SPORTS TOURER», номер кузова НОМЕР_1 був проданий компанією "UAB Geltos Transportas" громадянину України ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , за ціною 7 296 Євро, що за курсом Національного банку станом на 24.10.2017, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2017/047260 склало суму 227 643, 29 грн.

Посадова особа митниці дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України, зокрема у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 429, 33 грн. На підставі зібраних у справі доказів та за вчинення цього правопорушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що встановили у розмірі 16565,07 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині другій статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини п`ята, шоста статті 264 МК України).

Статтею 485 МК України, встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 478 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у ч. 1 ст. 9 КУпАП та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 у справі №564/530/17, від 20.08.2020 у справі №553/1435/17, від 06.11.2020 у справі №159/1754/17.

Зокрема, у даних постановах по аналогічних справах Верховний Суд вказує: «для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості».

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Справи про порушення митних правил розглядаються на підставі належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів документи.

Як встановив суд, за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 205090/2017/047260 при здійсненні митного оформлення товару декларантом митним брокером ПП «Респект Брок» (м. Луцьк, вул. Гнідавська, 65/64) ОСОБА_2 , за договором з ОСОБА_1 , було подано первинні реєстраційні документи, серед яких рахунок-фактура (PVM SASKAITA-FACTURA) від 13.10.2017 серії GA № 2017-02355, згідно з яким товар проданий компанією компанії "UAB Geltos Transportas" громадянину ОСОБА_1 за ціною 6 700 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 226 301,64 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 96 364, 44 коп.

З наведеного слідує, що при здійсненні митного оформлення автомобіля позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на зменшення розміру митних платежів за розмитнення зазначеного вище автомобіля.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач здійснював митне оформлення транспортного засобу не самостійно, а користувався професійними послугами брокера, який за умовами договору надавав позивачу також і консультаційні послуги. Досліджені в судовому засіданні докази не дають підстав вважати, що позивач будь-якими своїми діями, в тому числі і шляхом надання неправомірної інформації брокеру сприяв ухиленню від сплати митних платежів.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП «Респект Брок» ОСОБА_2 , яка в ході здійснення провадження та розгляду протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності опитана про обставини декларування і надання нею відповідних документів не була. Подані документи для митного оформлення транспортного засобу ніким не скасовані і не визнані недійсними.

При цьому посадові особи митниці, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірили обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинили запитів компанії, яка фігурує відправником товару; не опитали громадянина, який значиться покупцем цього автомобіля за документами отриманими від литовських митних органів.

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не мав наміру не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації, отже застосовуючи міру відповідальності, відповідно до ст.485 Митного кодексу України, до громадянина ОСОБА_1 , його особиста вина під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не доведена.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав жодних документів, котрі б підтверджували його доводи. Окрім того, не надав аргументованих пояснень щодо визначеного розміру штрафу, а саме 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що визначив у розмірі 16 565, 07 грн., при несплаченій сумі митних платежів 429, 33 грн.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, не встановив і не довів належними доказами наявності саме в діях позивача складу зазначеного порушення і наявності його вини.

Позивачем не вчинено жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто відсутні ознаки суб`єктивної сторони даного правопорушення, оскільки суб`єктивна сторона такого характеризується прямим умислом, якого у позивача не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України, оскільки він не вчиняв жодних дій і у нього не було жодного умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а рішення про притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Із оскаржуваної постанови встановлено, що вона винесена 22 серпня 2018 року.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач не отримував дану постанову від відповідача, а дізнався про її наявність та ознайомився із нею лише 23 липня 2021 року, коли надійшла відповідь на адвокатський запит на адресу адвоката Довжика Р.С. від Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (документи, що це підтверджують наявні у матеріалах справи).

Відповідач не надав суду жодних доказів, котрі б спростували дані доводи позивача, не надав доказів, що дана постанова дійсно була надіслана позивачу та він її отримав, або дізнався про її зміст у інший спосіб.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся із позовом 26 липня 2021 року.

Оскільки позивач не знав про наявність даної постанови і дізнався про неї лише 23.07.2021, що не спростовано жодними доказами відповідача, а тому суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, котрий відповідно до ст. 121 КАС України слід поновити.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому постанова в справі про порушення митних правил №3736/20500/18 від 22 серпня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі 16 565, 07 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Що стосується вимог позову щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 16 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правничу допомогу, яка надається адвокатами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом п. 1 ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Гонорар адвоката формується з дотриманням вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 самостійно адвокатом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що позивач уклав договір про надання правової допомоги №03/07-21 від 09.07.2021 з адвокатом Довжиком Р.С. Правова допомога згідно даного договору становила: консультування клієнта з приводу спору, узгодження правової позиції 500 грн.; підготовка та подання адвокатського запиту до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 500 грн.; підготовка та подання позовної заяви про скасування постанови у справі про порушення митних правил 3000 грн.; участь у судовому засіданні при розгляді справи 3000 грн.

Про вартість наданих адвокатом послуг щодо підготовки та ведення справи у суді було подано акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №03/07-21 від 26.07.2021.

Оплата послуг підтверджується квитанцією №03/07-21 від 26.07.2021.

Представництво інтересів позивача у судовому засіданні здійснювалося адвокатом Хомич О.В., на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру. Документи, що підтверджують вартість наданих адвокатом Хомич О.В. послуг щодо участі у судовому засіданні при розгляді справи, а також оплати послуг, суду не надано.

Враховуючи зазначене, до задоволення підлягають вимоги щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Позивачем за подання до суду цього адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 454 гривні.

Відтак, в користь позивача з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути судові витрати у встановленому розмірі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 77, 121, 242-2467, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу строк звернення до суду.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 22.08.2018 у справі про порушення митних правил №3736/20500/18 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушеня митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 16 565, 07 грн.

Провадження у справі про порушення митних правил №3736/20500/18 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, Любомльського району, Волинської області, ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, Любомльського району, Волинської області, ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою, у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук