Справа № 440/3892/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 р. Справа № 440/3892/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 22.06.21 року у справі № 440/3892/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №1ДФС-ФС від 12.03.2021 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року у справі № 440/3892/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року у справі № 440/3892/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано до даних відносин норм ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. ч. 1, 3 с. 24 КЗпП України та Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників «Випуск 65», та необгрунтовано прийшов до висновку щодо наявності факту незареєстрованих трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 , зокрема, не встановлено наявності взаємних зобов`язань щодо виконання трудових обов`язків та виплати позивачем заробітної плати ОСОБА_2 , а тому вважає, що постанова Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №1ДФС-ФС від 12.03.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 21.03.2003 р., номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0000364 від 31.08.2006, основний вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11), перебуває на обліку як платник податків у Головного управління ДПС у Полтавській області (Карлівське управління, Машівська ДПІ (Машівський район), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 84-86).

Позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстраційний номер 2001269 від 22.05.2020 р.) за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , кафетерій "Гастрономчик" з терміном дії з 01.06.2020 р. по 01.06.2021 р. (а.с. 132).

У додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстраційний номер 2001269 від 22.05.2020 р.) зазначено електронно-касовий апарат, який використовується ФОП ОСОБА_1 під час роздрібної торгівлі алкогольними напоями - фіскальний номер , дата реєстраційного посвідчення - 22.05.2018 р., назва моделі MINI-T 400ME, заводський номер НОМЕР_1 , виробник ТОВ "ЮНІСІСТЕМ", дата виготовлення - 26.04.2018 р. (а.с. 133).

27.01.2021 р., на підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області №143-п від 22.01.2021 р. (а.с.24), направлень №118, 119 від 22.01.2021 р. (а.с.115-116), з метою контролю за обігом спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, Головним управлінням ДПС у Полтавській області, у присутності особи, що проводить розрахунки - ОСОБА_2 , проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: кафетерій " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за період з 18.07.2019 р. по дату закінчення перевірки, про що складено акт фактичної перевірки від 28.01.2021 р. №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 (а.с.60-61, 107-110).

За результатами фактичної перевірки, встановлено факт оформлення працівників з порушенням законодавства про працю, а саме на продавця відсутні трудовий договір та повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_2 (а.с.60-61, 107-110).

29.01.2021 р. до Управління Держпраці у Полтавській області надійшов лист Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.01.2021 р. №1363/6/16-31-07-05-18, яким направлено для відповідного реагування завірені копії акту фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та опису грошових коштів (а.с. 59).

Листом від 03.02.2021 р. №02-12/982, який вручений позивачу 05.02.2021 р. (а.с. 66), Управління Держпраці у Полтавській області повідомило позивача про те, що 29.01.2021 р. отримано та опрацьовано акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.01.2021 р. №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 , у ході проведення якої встановлено використання праці гр. ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин, тому відповідно до пункту Порядку №509 наявні підстави для розгляду справи про накладання штрафу згідно з статтею 265 КЗпП України (а.с.26, 65).

12.03.2021 р. начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербаком С.Л., за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.01.2021 р. №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 , прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 12.03.2021 р. №1ДФС-ФС за фактом порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП України, якою вирішено накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 60000 грн (а.с. 22-23, 68-69).

Постанова мотивована тим, що головними державними ревізорами-інспекторами Солопом М.О. та Циганенко Є.В. з 27.01.2021 р. по 28.01.2021 р., у присутності особи, що здійснювала розрахунки, продавця ОСОБА_2 , здійснено перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . У пункті 2.2.20 акту фактичної перевірки зазначено, що суб`єкт господарювання (ФОП ОСОБА_1 ) не забезпечив оформлення працівника належним чином згідно з чинним законодавством, а саме на продавця ОСОБА_2 відсутній трудовий договір та повідомлення про прийняття на роботу. Згідно з даними веб-порталу ПФУ станом на 02.02.2021 р. в останньому актуальному звіті по ЄСВ за формою Додаток 4 поданому страхувальником (ФОП ОСОБА_1 ) за грудень 2020 року найманий працівник з прізвищем ОСОБА_2 відсутній. Отже, гр. ОСОБА_2 була допущена ФОП ОСОБА_1 до роботи продавця без оформлення трудових відносин, про що зазначено у пункті 2.2.20 та пункті 3.1 розділу 3 "Висновок перевірки" акту.

Постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 12.03.2021 р. №1ДФС-ФС надіслана позивачеві та отримана останнім 13.03.2021 р., про що свідчить рекомендоване поштове відправлення (а.с.70).

Позивач, не погоджуючись із постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №1ДФС-ФС від 12.03.2021 р., звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Держпраці у Полтавській області, приймаючи спірну постанову, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін..

Згідно з ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі-Порядок №509).

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

При цьому пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи (до яких належать, зокрема, податкові органи) мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 80.6 ст. 80 Податкового кодексу України під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Пунктами 3 та 4 Порядку №509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка. До затвердження Мінекономіки зазначеної у цьому пункті форми постанови про накладення штрафу застосовується форма постанови про накладення штрафу, затверджена Мінсоцполітики.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що Управління Держпраці має право накладати штрафи за порушення законодавства про працю на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. При цьому положення частини 8 статті 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, а проведення інспекційного відвідування відповідачем, відповідно до частини 4 статті 265 КЗпП України та Порядку №509, не є обов`язковим.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №260/586/20.

З матеріалів справи встановлено, що 12.03.2021 р. начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербаком С.Л., за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.01.2021 р. №0414/16/31/РРО/, прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 12.03.2021 р. №1ДФС-ФС за фактом порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП України, якою вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 60000 грн (а.с.22-23, 68-69).

Отже, підставою для накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю слугував акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.01.2021 р. №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 , яким зафіксовано факт порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, а саме частини 3 статті 24 КЗпП України - допущення працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Зважаючи на те, що проведення інспекційного відвідування відповідачем, відповідно до частини 4 статті 265 КЗпП та Порядку №509, не є обов`язковим, беручи до уваги, що акт перевірки органу ДПС, яким зафіксовано факт порушення роботодавцем законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Управління Держпраці у Полтавській області мало право прийнято постанову про накладення штрафу лише на підставі матеріалів акту фактичної перевірки від 28.01.2021 р. №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 без проведення інспекційного відвідування.

Отже, посилання позивача про те, що Управлінням Держпраці у Полтавській області факти, викладені у акті фактичної перевірки від 28.01.2021 №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 , не перевірялися та інспекційне відвідування не проводилося, є безпідставними.

Стосовно доводу апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не перебуває з позивачем у трудових відносинах, натомість, має укладений трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 , яка здійснює підприємницьку діяльність у тому ж самому нежитловому приміщенні, що і позивач (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_2 ), колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.06.2017 р. між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди (а.с.33), згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець надає орендарю в оренду частину приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " АДРЕСА_2 загальною площею 20 кв.м., що належить йому на праві власності.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААБ №190320 ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 08.02.2000 р. (а.с.34).

23.03.2018 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (працівник) укладено безстроковий трудовий договір (а.с.40-41), на виконання якого та на підставі заяви ОСОБА_2 від 23.03.2018 р. (а.с.38), ФОП ОСОБА_3 прийнято наказ №10 від 23.03.2018 р. "Про прийняття на роботу" (а.с.39), згідно з яким ОСОБА_2 прийнято на роботу продавцем продовольчих товарів у магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з 24.03.2018 р. з оплатою праці у розмірі мінімальної заробітної плати.

20.04.2018 р. ФОП ОСОБА_3 надіслала до ДПС України повідомлення про прийняття працівника на роботу щодо ОСОБА_2 (наказ №10 від 23.03.2018) (а.с.42).

Згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати ФОП ОСОБА_3 за грудень 2020 року від 14.01.2021 р., нараховано заробітну плату ОСОБА_2 у розмірі 3181,81 грн за 31 календарний день (а.с.43-46).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 має укладений трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 , яка сплачує за неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що свідчить про те, що ОСОБА_2 є найманим працівником та перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 .

Водночас, суд звертає увагу на те, що договір оренди від 01.06.2017 р. між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП ОСОБА_3 (орендар) (а.с.33), за умовами якого орендодавець надає орендарю в оренду частину приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " АДРЕСА_2 загальною площею 20 кв.м. (п. 1.1.), строком на п`ять років з моменту підписання договору (п.4.1), не засвідчений нотаріально та право користування нерухомим майном не зареєстровано.

При цьому за приписами частини 2 статті 793 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 1 ст. 794 Цивільного кодексу України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Крім того, суд зауважує, що позивачем не надано до суду акт або інший документ, яким засвідчено факт передання частини приміщення в оренду.

З огляду на викладене, договір оренди від 01.06.2017 не може бути доказом на підтвердження права користування (оренди) ФОП ОСОБА_3 частиною приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " АДРЕСА_2 .

Колегія суддів зазначає, що 27.01.2021 р. посадовими особами Головного управління ДПС України у Полтавській області проводилася фактична перевірка саме ФОП ОСОБА_1 за місцем розташування господарської одиниці кафетерій " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - АДРЕСА_2 . Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстраційний номер 2001269 від 22.05.2020 р.), видана ФОП ОСОБА_1 за вказаною адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , кафетерій " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з терміном дії з 01.06.2020 р. по 01.06.2021 р. (а.с.132).

Направлення на перевірку №118, 119 від 22.01.2021 р. (а.с.115-116) та наказ Головного управління ДПС у Полтавській області №143-п від 22.01.2021 р. (а.с. 24) були вручені ОСОБА_2 , як особі, що проводить розрахунки в кафетерії "Гастрономчик" у ФОП ОСОБА_1 , що засвідчено підписом останньої без будь-яких зауважень у направленнях на перевірку. Власне фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 здійснено в присутності особи, що проводить розрахунки - ОСОБА_2 , якою підписано акт та отримано один його примірник (а.с. 110).

Колегія суддів встановила, що під час фактичної перевірки проведено контрольну розрахункову операцію щодо придбання пляшки вина ігристого "Київ" рожевого, 0,75 л, яку ОСОБА_2 проведено без застосування РРО.

Згідно з поясненнями до акту №0414/16/31/РРО/ НОМЕР_2 (а.с. 111) ОСОБА_2 зазначила, що 27.01.2021 р. о 17:50 продала 1 пляшку вина ігристого "Київ" рожеве, 0,75 л по ціні 190,00 грн, фіскальний чек не надала. Колегія суддів зазначає, що у цих поясненнях ОСОБА_2 власноручно вказано посаду - продавець, особа, що проводить розрахунки в кафетерії " АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було допитано свідка - ОСОБА_2 , яка вказала, що дійсно продала пляшку вина ігристого "Київ" рожевого, 0,75 л, яка належала їй особисто та була подарована її знайомим. Зазначила, що пляшка вина стояла на полиці, де перебували інші алкогольні напої.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 , який здійснював фактичну перевірку та контрольну розрахункову операцію, зазначив, що придбав у магазині " ОСОБА_5 " за адресою: АДРЕСА_2 пляшку вина ігристого "Київ", яку йому продала ОСОБА_2 , розрахунковий чек за результатами розрахункової операції не надала. Після цього, ОСОБА_2 було надано наказ та направлення на проведення фактичної перевірки. ОСОБА_2 надала на перевірку касову книгу, ліцензії та роздрукувала X-звіт з касового апарату, при цьому накладні на товар не надала. Пояснив, що йому не було відомо про те, що у магазині підприємницьку діяльність здійснювали два суб`єкти господарювання, документи щодо права власності на магазин не надавалися. Також, показав, що у магазині велася одна каса, до якої за результатами контрольної розрахункової операції було покладено готівкові кошти. Перевіркою встановлено факт виконання трудових обов`язків ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 . Водночас, продавець не повідомила про те, що працює на ФОП ОСОБА_3 .

Також допитаний судом першої інстанції свідок - ОСОБА_6 , яка також проводила фактичну перевірку, вказала, що ОСОБА_2 є продавцем кафетерію "Гастрономчик", під час перевірки документи щодо права власності на приміщення не надала, укладеного трудового договору з ФОП ОСОБА_1 не мала.

Отже, показаннями свідків та матеріалами фактичної перевірки підтверджено факт продажу ОСОБА_2 пляшки вина ігристого "Київ" рожевого, 0,75 л. у кафетерії " ОСОБА_5 ", в якому здійснює роздрібну торгівлю ФОП ОСОБА_1 .

При цьому суд враховує, що після продажу пляшки вина ігристого "Київ" рожевого, 0,75 л, ОСОБА_2 поклала готівкові кошти до каси, яка належить ФОП ОСОБА_1 , а надалі під час перевірки склала опис грошових коштів (а.с. 111), роздрукувала X-звіт з касового апарату ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вона мала доступ до готівкових коштів ФОП ОСОБА_1 та до місця проведення розрахункових операцій.

Доводи позивача про те, що перевіряючі не встановили факту, що пляшка вина ігристого "Київ", була придбана ФОП ОСОБА_1 для подальшої реалізації, не спростовують факт виконання ОСОБА_2 дій, що свідчили про здійснення обов`язків продавця кафетерію " ОСОБА_5 " ФОП ОСОБА_1 .

Згідно із Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників "Випуск 65" "Завдання та обов`язки продавця продовольчих товарів" продавець продовольчих товарів: бере участь у прийманні товарів: перевіряє заповнення тарних одиниць, їх кількість та вагу, підраховує штучні товари, перевіряє якість за результатами зовнішнього огляду. Забезпечує зберігання товарів за кількістю та якістю. Готує товари до продажу: перевіряє цілісність пакування; розпаковує із зовнішньої тари; перевіряє наявність маркувальних даних і якість після зберігання; перебирає, протирає, зачищає, нарізує, фасує товари; забезпечує наявність відповідно оформлених цінників; розміщує і викладає товари за групами, видами, сортами з додержанням правил товарного сусідства. Готує робоче місце до роботи: встановлює і перевіряє справність ваговимірювальних приладів, електронного контрольно-касового апарату, виробничого інвентарю, інструментів; отримує і готує пакувальний матеріал. Пропонує і показує товари. Консультує покупців про властивості, смакові особливості, кулінарне призначення та харчову цінність товарів. Пропонує взаємозамінні і нові товари, а також супутні товари. Нарізає, зважує і упаковує товари, підраховує вартість покупки, перевіряє реквізити чека, видає покупку. Підраховує гроші, здає їх в установленому порядку. Прибирає нереалізовані товари і тару. Готує товари до інвентаризації. Контролює своєчасне поповнення робочого запасу товарів і терміни реалізації продуктів (що швидко та надто швидко псуються). Бере участь в оформленні прилавкових вітрин.

Отже, аналіз вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_2 виконувала трудову функцію, яка притаманна саме продавцю товарів, на користь та в інтересах ФОП ОСОБА_1 , а саме здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у кафетерії, що належить ФОП ОСОБА_1 , проводила розрахункові операції та мала доступ до готівкових коштів ФОП ОСОБА_1 , які знаходилися у касі останнього.

Водночас, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 не укладала трудовий договір з ФОП ОСОБА_1 , а останній не повідомляв органи ДПС України про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 фактично допустив ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням, та не повідомляв органи ДПС України про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 .

Фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) є підставою для відповідальності роботодавця відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

За таких обставин, зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 фактично допустив ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням, та не повідомляв органи ДПС України про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 60000,00 грн.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги, що ОСОБА_2 має укладений трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 , а останній не доручав ОСОБА_2 продавати його товар, оскільки факт перебування у трудових відносинах з іншим суб`єктом господарювання не перешкоджає працівнику виконувати трудові обов`язки на користь іншого суб`єкта господарювання, а працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. При цьому факт доручення щодо продажу товару не має істотного значення, оскільки матеріалами справи підтверджено факт здійснення ОСОБА_2 трудових обов`язків на користь ФОП ОСОБА_1 , зокрема продажу пляшки вина ігристого "Київ" рожевого, 0,75 л та проведення розрахункових операцій за її результатами.

Також колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги, що Головне управління ДПС у Полтавській області під час фактичної перевірки не перевірено факт здійснення у магазині "Гастрономчик" підприємницької діяльності двома суб`єктами господарювання, адже під час фактичної перевірки особа, яка проводить розрахункові операції ОСОБА_2 не повідомила посадовим особам Головного управління ДПС у Полтавській області про факт провадження у магазині "Гастрономчик" підприємницької діяльності двома суб`єктами господарювання (ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 ), документи на підтвердження цих фактів не надала.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що податковим органом не направлявся на його адресу акт фактичної перевірки, тому він був позбавлений права діяти відповідно до вимог п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, колегія суддів не приймає, оскільки предметом спору у даній справі є правомірність прийняття постанови Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо проведення фактичної перевірки позивачем не оспорюються у цій справі.

В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №1ДФС-ФС від 12.03.2021 р відповідач діяв на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України з врахуванням всіх обставин справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з приписами норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року у справі № 440/3892/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Постанова складена в повному обсязі 04.11.21 р.