Справа № 300/4781/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2021 р. справа № 300/4781/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,
про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 01.09.2021 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій просить:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у зарахуванні позивачу до стажу на пільгових умовах за Списком №2 періодів роботи з 14.08.1985 по 30.10.1985, з 29.06.1995 по 01.05.1998, з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003, до страхового стажу, стажу на пільгових умовах за Списком №2 та заробітної плати за періоди роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014, з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017, з 12.09.2017 по 28.09.2018, з 28.03.2019 по 31.07.2021, до страхового стажу та заробітної плати за періоди роботи з 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013;
- зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди і заробітну плату та призначити ОСОБА_1 з 11.05.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 на підставі записів у трудовій книжці періодів його роботи з 14.08.1985 по 30.10.1985 в Чорноморському управлінні розвідувального буріння, оскільки не представлена пільгова довідка, з 29.06.1995 по 01.05.1998 - у ВАТ «Сибнафта», узв`язку з відсутністю пільгової довідки та документів про результати атестації робочих місць за умовами праці, з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003 - у ТОВ «Коми-КТС», оскільки не представлені документи про результати атестації робочих місць за умовами праці. Також до страхового стажу, стажу на пільгових умовах за Списком №2 та заробітної плати не враховано періоди роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014 у ТОВ «Максима», з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016 - у ТОВ «Невин», з 05.02.2017 по 01.05.2017 - у ТОВ «Лідер-Сервіс», з 12.09.2017 по 28.09.2018 - у ЗАТ «Капремсервіс», з 28.03.2019 по 31.07.2021 - у ВАТ «Обнафтаремонт», оскільки не представлені пільгові довідки, документи про результати атестації робочих місць за умовами праці та відсутнє підтвердження сплати страхових внесків за відповідні періоди. Окрім цього, відповідачем до загального страхового стажу та заробітної плати не враховано періоди роботи з 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013 - у ТОВ «Максима», оскільки відсутнє підтвердження сплати страхових внесків. Звернув увагу, що спірні періоди роботи, окрім записів трудової книжки, також підтверджуються архівними довідками та довідками про заробітну плату. У зв`язку з незарахуванням таких періодів роботи ГУ ПФУ в Івано-Франківській області протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного стажу, в тому числі на пільгових умовах. Позивач переконаний, що має право на пільгову пенсію, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003, у зв`язку із чим, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.57-58).
Пунктом 5 резолютивної частини ухвали судом витребувано у відповідача належним чином оформлений вичерпний перелік доказів, взятих за основу при прийнятті рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 .
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с.15-32), позивач, серед іншого, працював:
з 14.08.1985 по 30.10.1985 - помічником бурильника 4 розряду в Чорноморському управлінні розвідувального буріння (записи №№1-2);
з 29.06.1995 по 01.05.1998 - помічником бурильника, бурильником, майстром капітального ремонту свердловин (надалі майстер КРС) у ВАТ «Сибнафта» (записи №№11-16);
з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003 - майстром КРС, старшим майстром КРС у ТОВ «Коми-КТС» (записи №№17-20);
з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014 - майстром КРС у ТОВ «Максима» (записи №№21-22, 30-31);
з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016 - майстром КРС у ТОВ «Невин» (записи №№32-36);
з 05.02.2017 по 01.05.2017 - майстром КРС у ТОВ «Лідер-Сервіс» (записи №№37-38);
з 12.09.2017 по 28.09.2018 - майстром КРС у ЗАТ «Капремсервіс» (записи №№39-40);
з 28.03.2019 - прийнятий на посаду майстра КРС у ВАТ «Обнафтаремонт» (запис №41).
З метою призначення пенсії за віком по Списку №2, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.08.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії (а.с.75).
Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову в призначенні пенсії, з метою захисту свого права позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058-IV).
Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 3-13 цього пункту, страхового стажу, зокрема, в період звернення з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/200 визнанні неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Стосовно незарахування спірних періодів роботи 14.08.1985 по 30.10.1985, з 29.06.1995 по 01.05.1998, з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014, з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017, з 12.09.2017 по 28.09.2018, з 28.03.2019 по 31.07.2021, з 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013, суд зазначає таке.
Таким чином, підставами незарахування спірних періодів чи заробітної плати до загального страхового чи пільгового стажу були непідтвердження таких періодів роботи пільговими довідками, відсутність документів про результати атестації робочих місць за умовами праці та/або відсутність підтвердження сплати страхових внесків.
Щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача через неподання уточнюючої довідки, суд зазначає таке.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 (надалі, також - Порядок №383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637).
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі, також - Інструкція №58), встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".
Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена у відповідності до вимог Інструкції №58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких ОСОБА_1 був прийнятий на таку роботу.
При цьому, неможливість отримання пільгової довідки із незалежних від позивача причин не може слугувати підставою для відмови у зарахування періодів роботи до пільгово стажу за наявності інших підтверджуючих доказів.
Встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що спірні періоди пільгового стажу позивача підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці, яких достатньо для підтвердження наявності у позивача пільгового стажу. Натомість відповідач не зазначив, у чому саме полягає неповнота або невідповідність таких записів.
Надаючи оцінку правомірності дій відповідача щодо незарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу по Списку №2 з підстав відсутності документів про результати атестації робочих місць за умовами праці, суд зазначає таке.
Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами 1 та 2 статті 153 Кодексу законів про працю України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що атестація робочого місця є важливим елементом запобігання порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, зазначаючи, що пільгова пенсія призначається за результатами атестації робочих місць, держава не повинна покладати відповідальність за непроведення атестації, та, відповідно, надмірний тягар на пенсіонера.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача з приводу відсутності підстав для зарахування періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю документів про результати атестації робочих місць.
Водночас, зважаючи на те, що основним документом для підтвердження стажу роботи при вирішенні питання про призначення пенсії є трудова книжка, яка містить записи про спірні періоди роботи, відсутність пільгової довідки та атестації робочого місця не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу певних періодів роботи.
Окрім того, спірні періоди роботи позивача підтверджуються архівними довідками.
Так, періоди роботи позивача з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003 у ТОВ «Коми-КТС» та нарахування заробітної плати, окрім записів трудової книжки додатково підтверджуються архівними довідками Муніципального архіву Адміністрації муніципального утворення міського округу «Усінск» від 15.03.2021 №№256, 257, 258, 259 (а.с. 33-34, 35-36, 37-38, 39-40).
Спірні періоди роботи позивача з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014 у ТОВ «Максима» підтведжуються також довідками даного підприємтва від 31.03.2021 №070, 070/1, №070/2 (а.с. 41, 42, 43).
Окрім цього, довідкою ЗАТ «Капремсервіс» від 21.12.2020 №148 підтверджується період роботи позивача з 12.09.2017 по 28.09.2018 на даному підприємстві (а.с. 44).
Відповідно до довідки від 19.04.2021 №121 ОСОБА_1 отримував заробітну плату у ВАТ «Обнафтаремонт» у 2019-2021 роках (а.с. 45).
Із приводу незарахування відповідачем періодів роботи ОСОБА_1 після 01.01.2004 на території Російської Федерації з підстав непідтвердження сплати страхових внесків, суд зауважує таке.
Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до абзацу 3 статті 3 Федерального закону «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17.12.2001 р № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в Російській Федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами Російської Федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором Російської Федерації.
Федеральним законом «Про внесення змін в окремі законодавчі акти Російської Федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди» від 03.12.2011 №379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 Федерального закону «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» №167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону.
При цьому, статтею 9 даного Федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.
Таким чином, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду Російської Федерації виник з 01.01.2012.
Натомість, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків.
Суд також наголошує, що усі періоди роботи позивача відображені в трудовій книжці, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції №58, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. Водночас, відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про спірні періоди роботи позивача.
Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Оцінку діям відповідача щодо незарахування до страхового стажу певних періодів роботи з підстав непідтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації судом надано вище.
Зауважень щодо включення до пільгових списків інших посад, на яких працював позивач у спірні періоди, відповідачем не наведено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періодів його роботи з 14.08.1985 по 30.10.1985 в Чорноморському управлінні розвідувального буріння, з 29.06.1995 по 01.05.1998 - у ВАТ «Сибнафта», з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003 - у ТОВ «Коми-КТС», до загального страхового стажу та пільгового стажу періодів роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014 у ТОВ «Максима», з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016 - у ТОВ «Невин», з 05.02.2017 по 01.05.2017 - у ТОВ «Лідер-Сервіс», з 12.09.2017 по 28.09.2018 - у ЗАТ «Капремсервіс», з 28.03.2019 по 31.07.2021 - у ВАТ «Обнафтаремонт», а також до загального страхового стажу періоди роботи з 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013 - у ТОВ «Максима», тому відповідача слід зобов`язати зарахувати позивачу відповідні періоди роботи.
Що стосується вимоги позивача про визнання протиправною відмови у врахуванні його заробітної плати за періоди роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 14.03.2014, з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017 , з 12.09.2017 по 28.09.2018, з 28.03.2019 по 31.07.2021 та зобов`язання врахувати таку заробітну плату, суд виходить з наступного.
Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на зарахування до пільгового та/або страхового стажу періодів роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 14.03.2014, з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017 , з 12.09.2017 по 28.09.2018, з 28.03.2019 по 31.07.2021, які відповідач, як встановлено вище, безпідставно не зарахував через відсутність, зокрема, підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федераціїю
Відповідно питання щодо врахування заробітної плати, яку отримував позивач у спірні періоди є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на врахування спірних періодів роботи до страхового стажу.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо призначення позивачу пільгової пенсії за вислугу років з урахуванням спірних періодів на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача щодо врахування заробітної плати при призначенні пільгової пенсії з урахуванням спірних пеіодів будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити як передчасних.
Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 11.05.2021, суд зазначає таке.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.
Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2001, досягнув 55-ти річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-12).
Щодо наявності необхідного стажу позивача, то безспірним є 19 років 7 місяців 18 днів, з яких 3 роки 8 місяців 19 днів пільгового, які самостійно визначені відповідачем.
Окрім цього до загального страхового стажу зарахуванню підлягають спірні періоди з 01.03.2004 по 28.02.2006, 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 14.03.2014, з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017 , з 12.09.2017 по 28.09.2018, з 28.03.2019 по 31.07.2021, що разом становлять 15 років 3 місяці 10 днів.
Також до пільгового стажу підлягають зарахуванню періоди роботи з 14.08.1985 по 30.10.1985, з 29.06.1995 по 01.05.1998, з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014, з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017, з 12.09.2017 по 28.09.2018, з 28.03.2019 по 31.07.2021, що становлять 14 років 10 місяців 21 день, які безпідставно не зараховані відповідачем.
Зважаючи на вищевикладене, наявний у позивача страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому дії відповідача щодо відмови у призначенні такої пенсії є протиправними.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини та висновки, а також те, що звернення позивача відбулося у тримісячний строк з дня досягнення пенсійного віку, суд приходить до переконання, що позивачу підлягає призначенню пенсія з 11.05.2021, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Відтак, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення, слід зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, починаючи з 11.05.2021.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Наявною в матеріалах справи квитанцією №1-1151К від 01.09.2021 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн (а.с.1).
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої ним суми судового збору у розмірі 454,00 грн, що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Позов задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періодів роботи з 14.08.1985 по 30.10.1985, з 29.06.1995 по 01.05.1998, з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003, до загального страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періодів роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014 у ТОВ «Максима», з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017, з 12.09.2017 по 28.09.2018 , з 28.03.2019 по 31.07.2021, а також до загального страхового стажу періодів роботи з 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи з 14.08.1985 по 30.10.1985, з 29.06.1995 по 01.05.1998, з 23.02.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.12.2003, до загального страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи з 01.03.2004 по 28.02.2006, з 01.06.2013 по 14.03.2014 у ТОВ «Максима», з 01.06.2014 по 01.04.2015, з 29.06.2015 по 17.05.2016, з 05.02.2017 по 01.05.2017, з 12.09.2017 по 28.09.2018 , з 28.03.2019 по 31.07.2021, а також до загального страхового стажу періоди роботи з 01.03.2006 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 29.03.2009, з 06.05.2009 по 10.03.2010, з 18.03.2010 по 31.05.2013 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з 11.05.2021.
У задоволенні решти позивних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.