Справа № 640/8970/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Київ № 640/8970/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

22.05.2019 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва в місті Києві (далі - ГУ ПФУ) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якій просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання померлого чоловіка ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 );

- зобов`язати ГУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 123 692, 00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила про протиправну відмову у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання померлого чоловіка в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував чоловік на момент його смерті, оскільки законодавством не встановлено обмежень у виплаті таких коштів суддям у відставці, які перебували на обліку як одержувачі довічного грошового утримання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.03.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому представник ГУ ПФУ вказує на те, що оскільки померлий чоловік позивачки за життя отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), відтак на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, передбачені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), зокрема положення статті 53 Закону № 1058-IV. Також відповідач зазначає, що механізм компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці врегульовано Порядком компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, затвердженим рішенням Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 (далі - Порядок № 62).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 12.09.1981 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 12.09.1981.

ОСОБА_2 суддя Верховного Суду України у відставці, перебував на обліку в ГУ ПФУ та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.12.2018 № НОМЕР_2 .

На момент смерті ОСОБА_2 позивачка спільно проживала з ним та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

19.03.2019 позивачка звернулась до ГУ ПФУ із заявою про виплату їй на підставі статті 53 Закону № 1058-IV допомоги на поховання її померлого чоловіка у розмірі 123 692, 40 грн, що становить двомісячний розмір довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував за життя ОСОБА_2 .

Відповідач листом від 19.04.2019 № 83828/02 повідомив позивачку з посиланням на положення статті 150 Закону № 1402-VIII та Порядку №62 про відсутність підстав для виплати їй допомоги на поховання померлого чоловіка, який за життя отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Не погоджуючись з такою відмовою позивачка звернулася з даним позовном до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пунктами 8, 11 частини п`ятої статті 48 Закону № 1402-VIII передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

Відповідно до статті142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, в рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

За змістом наведених норм, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах (в тому числі по інвалідності), є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Вказане спростовує твердження позивачки про тотожність правової природи пенсії та довічного грошового утримання судді.

З матеріалів справи встановленого, що ОСОБА_2 право на призначення пенсії за віком на умовах Закону № 1058-IV реалізовано не було.

У той же час, ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке передбачено спеціальним Законом № 1402-VIII.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалась на статтю 53 Закону № 1058-IV, згідно з якою у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

На думку позивачки, вказані положення не містять застереження щодо виплати особам, які здійснили поховання померлого пенсіонера, який отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, допомоги на поховання пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Однак, суд з вказаними доводами позивача не може погодитись, враховуючи, що ОСОБА_2 отримував саме щомісячне довічне грошове утримання судді у відстаці, відтак гарантії, передбачені Законом № 1058-IV, зокрема статтею 53 вказаного Закону, не можуть бути застосовані у даному випадку.

Водночас, пунктами 7 та 8 статті 150 Закону № 1402-VIII передбачено, що головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Так, Рада суддів України рішенням від 16.09.2016 №62 завтердила Порядок № 62, який розроблено відповідно до Закону № 1402-VIII та яким визначено механізм компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці.

У відповідності до пунктів 4, 6 даного Порядку № 62 витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого. Для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі ІІ цього Порядку № 62.

З викладеного вбачається, що законодавцем встановлено для осіб, які здійснили поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці інші соціальні гарантії, ніж ті, що визначені Законом № 1058-IV для пенсіонерів.

Відтак, відмова ГУ ПФУ у виплаті допомоги ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_2 , який отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці, є правомірною та такою, що здійснена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання померлого чоловіка, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Чудак