Справа № 553/1436/21
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1436/21
Провадження № 2-а/553/20/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.10.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Крючко Н.І.,

при секретарі - Компанієць А.І.,

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченка Вячеслава Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченка Вячеслава Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в позові прохав Ппостанову серії РАП№297146731 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, складене відносно ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «Колос» визнати незаконною та скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Дудник С.М. не з`явились, але наддали на адресу суду заяву, в якій проохали проводити судовий розгляд справи у їх відустність, на задоовленні позовних вимог наполягали.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду відзив на адміністративний позов, в якому проохав відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 травня 2021 року Головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченко В.О. винесено Постанову серія РАП № 297146731 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, з приводу порушення ОСОБА_1 14.04.2021 року о 14 год. 28 хв. вимог п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, затвердженого Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 «Зупинку заборонено», Зокрема, транспортний засіб Volvo ХС60, д.н.з. НОМЕР_1 здійснено в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Виконкомівська,7.

При цьому як зазначено в самій постанові, фотозйомка здійснювалася за допомогою технічного засобу «LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK L80V2».

В позові позивачем вказувалось про те, що оскаржувану постанову ним отримано 01.06.2021 року.

З даною постановою позивач не погодився, оскільки остання є безпідставною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх тверджень, позивачем вказувалось про те, що під час винесення оскаржуваної постанови стороною відповідачем не дотримано вимоги статей 283 КУпАП, зокрема, не зазначено дату народження правопорушника, в графі реєстраційний номер облікової картки платника податків зазначено код ЄДРПОУ власника транспортного засобу ТОВ «Колос», а саме НОМЕР_2 , але не номер картки обліку платника податків. Також в постанові зазначене місце перебування правопорушника - юридична адреса власника транспортного засобу ТОВ «Колос», м. Полтава, вул. Половка,72.

Поряд з цим, стороною позивача вказувалось про те, що отримана останнім з веб сайту ipkp.dniprorada.gov.ua зображень транспортного засобу не містить інформації щодо зупинки транспортного засобу у зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено». Таким чином, на думку позивача, посилання відповідача в оскаржуваній постанові щодо стоянки транспортного засобу в зоні дії вказаного дорожнього знаку нічим об`єктивно не підтверджені. Зокрема, в обґрунтування своїх тверджень позивачем вказувалось про те, що поняття «стоянка» наведено у п. 1.10 Правил дорожнього руху, а саме стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не по`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантаж, в оскаржуваній постанові не зазначено протягом якого часу було здійснено стоянку авто, натомість міститься лише час фіксації 14:38.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху (додаток 1) визначено групи дорожніх знаків, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Так, в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

За змістом п. 34.1.1 1 Правил дорожнього рухурозмітка 1.4 має жовтий колір та позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідач у своїй постанові зазначив, що мало місце порушення вимоги п. 3.34 п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху, а саме здійснено зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

При цьому, відповідачем та третьою особою на стороні відповідача належних доказів на підтвердження обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано.

Так, частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач у своєму позові заперечує факт вчинення правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підтвердження факту вчинення позивачем інкримінованого правопорушення суду було надано фотознімки, на яких зафіксовано транспортний засіб Volvo ХС60, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 58-59).

При цьому, вказані фотознімки об`єктивних доказів здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не містять. Безпосередньо знак «Зупинку заборонено» на фотознімках відсутній. Як і відсутні належні дані щодо здійснення зупинки транспорнтого засобу в зоні розмітки 1.4, оскільки з наданих фотознімків неможливо зробити переконливий висновок щодо зупинки транспортного засобу біля такої розмітки, з огляду на те, що смуги жовтого кольору нанесено поверх бордюру фрагментами та безпосередньо на місці зупинки транспорнтого засобу розмітка жовтого кольору, що забороняє зупинку та стоянку транспортних засобів, відсутня.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд констатує про недоведеність відповідачем ня факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд враховує, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Аллене де Рібемон проти Франції" від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Суд приходить до висновку, що в даному випадку зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вчинення правопорушення, а саме зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», як зазначено в постанові відповідача, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, постанова серії РАП № 297146731 від 26.05.2021 року, яка винесена головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченко В.О. і якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не може вважатися законною, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 5, 8,9, 72, 243 , 251 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Марченка Вячеслава Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії РАП №297146731 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, складене відносно ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «Колос» визнати незаконною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко