Справа № 320/6855/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6855/20 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.01.2020 №0-1022.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.01.2020 №0-1022, яким позивачеві визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 10695,40 грн., як такого, що прийнято контролюючим органом на підставі хибного висновку щодо непоширення на об`єкт нерухомості, що належить позивачеві, положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 31.01.2020 №0-1022; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Договору дарування нежитлової будівлі від 20.08.2014, ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1025,2 кв.м.

31.01.2020 Головним управління ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1022, яким позивачці визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 10695,40 грн. за податковий період 2019 рік.

Вказуючи на протиправність зазначеного податкового повідомлення-рішення як такого, що прийнято без урахування положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, відповідно до якого не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та які не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку, ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності податкового повідомлення-рішення від 31.01.2020 №0-1022 як такого, що прийнято без урахування положень підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області мотивована помилковістю зазначених висновків суду першої інстанції, оскільки, за посиланням контролюючого органу позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки зареєстрована за кодом КВЕД 6820 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених частиною першою статті 308 КАС України погоджується із позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

В силу положень підпункту «ж» підпункту 266.2.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Судом першої інстанції встановлено, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення. Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Згідно з ДК 018-2000, до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127) належить клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №183682419 нежитлове приміщення з реєстраційним номером 44, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1025,2 кв.м., визначено як свинарник.

Відповідно до положень підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК Укрїани сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Іншого визначення терміну «сільськогосподарський товаровиробник» для інших цілей податкового законодавства, зокрема, для цілей статті 266, ПК України не містить.

Судом першої інстанції встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано факт виробництва позивачем сільськогосподарської продукції.

Зокрема, довідкою Кислівської сільської ради Таращанського району Київської області від 15.07.2020 №139 підтверджено, що позивачка утримує поголів`я свиней з 01.01.2014 по даний час у свинарнику за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація аналогічного змісту викладена у довідці Таращанської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 16.07.2020 №29.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №320/2763/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області форми "Ф" від 27.11.2018 № 0-1022, яким ОСОБА_1 , визначено до сплати податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 16 403,20 грн. за податковий період 2017 року.

Обставини справи №320/2763/19 є повністю подібні до обставин цієї справи, за винятком податкового періоду.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини, встановлені судом першої інстанції, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, колегія суддів апеляційного суду вказує на обґрунтованість позиції суду щодо наявності у спірних правовідносинах підстав для застосування положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Так, позиція суду першої інстанції щодо наявності у нежитлового приміщення, яке на праві власності належить ОСОБА_1 , необхідних ознак об`єкта, який не оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, є обґрунтованою.

Зазначена позиція суду також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.02.2020 у справі №820/3706/17

Враховуючи зазначене, зважаючи на обґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 31.01.2020 №0-1022, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків