Справа № 349/1283/21
Суддя: Могила Р. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/1283/21
Провадження № 2-а/349/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 листопада 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Могили Р.Г.,

за участі секретарів судового засідання Савіцької Л.Р., Іванило Т.Є.,

учасники справи:

представник позивача адвокат Романків І.М.,

представник відповідача Скляренко М.О.,

( у режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №349/1283/21 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Романків І.М., звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №716546 від 19 серпня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 серпня 2021 року поліцейським взводу патрульної поліції в м.Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Степанюк А.П. прийнято постанову , згідно з якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме в тому, що він керуючи транспортним засобом в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» перевищив швидкість на 57 км/год та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. Позивач зазначає, що постанова поліцейського є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

По-перше, поліцейський не роз`яснював йому права, передбачені ст.268 КУпАП і розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не проводився.

По-друге, в порушення ч.3 ст.283 КУпАП в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення.

По-третє, в постанові відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку 3.29 та зони його дії в кілометровій відмітці автодороги, а також не вказано щодо розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70 , що дало б можливість встановити фактичні обставини вчинення адмінправопорушення.

По-четверте, поліцейський під час вимірювання швидкості не розміщував прилад Трукам по зовнішньому периметру дороги, а тримав його в руках, що не відповідає вимогам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

З цих підстав просив скасувати постанову поліцейського серія ДПО18 №716546 від 19 серпня 2021 року, а провадження по справі закрити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, де заперечив проти позову з таких підстав.

Поліцейський Степанюк А.П. розглянула справу відповідно до процедури, яка визначена процесуальним законом, в тому числі роз`яснила водію ОСОБА_1 права, які передбачені ст.268 КУпАП , що підтверджується відеозаписом, зробленим за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського.

В постанові зазначено, що фіксація правопорушення здійснювалася приладом TruCam ТС000424 та до неї додається відео з нагрудного службового відеореєстратора ВС01448.

Щодо відсутності в постанові посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку 3.29 та зони його дії, то у відзиві представник відповідача з цього приводу посилається на нормативні акти, які передбачають відповідальність за дане правопорушення.

Щодо правомірності тримання поліцейським приладу Трукам в руках та в такий спосіб вимірювання ним швидкості руху автомобіля, то представник відповідача посилається на лист ДП «Укрметртестандарт» № 22-38/49 від 01 жовтня 2019 року, де зазначено, що прилад TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

А тому вважає, що поліцейський Степанюк А.П. винесла постанову серія ДПО18 №716546 від 19 серпня 2021 року у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Романків І.М. позов підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві, в доповнення до позову пояснив, що згідно долученого представником відповідача до відзиву схематичного зображення місця розташування дорожніх знаків 3.29, 5.70, місця вчинення адміністративного правопорушення та напрямку руху транспортного засобу в момент перевищення допустимої швидкості руху, то з нього вбачається, що місце розташування стаціонарного поста поліції було поза межами дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год». Просив позов задовольнити та вирішити питання судових витрат.

Представник відповідача Скляренко М.О., яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеконференції заперечувала щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до судового розгляду та відкрито провадження у справі.

15 вересня 2021 року представником відповідача Скляренко М.О. подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона бажає брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача Скляренко М.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Соснівського районного суду м.Черкаси. Розгляд справи відкладено .

20 жовтня 2021 року представником відповідача Скляренко М.О. подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває на чергуванні. Розгляд справи відкладено, причини неявки представника відповідача, визнано судом поважними.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2021 року забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участі представника відповідача повторно доручено Соснівському районному суду м.Черкаси.

Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

19 серпня 2021 року поліцейським взводу патрульної поліції в м.Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Степанюк А.П. прийнято постанову серії ДПО18 №716546 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 19 серпня 2021 року о 14 год 43 хв. на автомобільній дорозі М-05 Київ Одеса, 210 км , керуючи транспортним засобом Volkswagen Taurag, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 107 км/год в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», чим порушив п.12.9 б) ПДР. Швидкість вимірювалася приладом TruCam, серійний номер ТС000424. В постанові також зазначено, що до неї додається відео з нагрудного службового відеореєстратора ВС01448.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно ст.53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

В пункті 12.9.б).ПДР зазначено, що водієві забороняється зокрема, перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

В Правилах дорожнього руху в Розділі 33. Дорожні знаки визначено, що зона дії знаку 3.29 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Згідно ч. 4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Даючи правову оцінку доводам представника відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.

В якості доказів перевищення позивачем встановленої швидкості руху в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год », представником відповідача надано суду: фотофіксацію порушення здійснену приладом TruCam серійний номер ТС000424; відеозапис з нагрудного службового відеореєстратора ВС01448; фотознімки дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та 5.70 «Фото, відео-фіксування порушень Правил дорожнього руху»; схематичне зображення місця розташування вказаних дорожніх знаків, місця вчинення адміністративного правопорушення та напрямку руху транспортного засобу; сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21182, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 13 січня 2021 року та чинного до 13 січня 2022 року; експертний висновок виданий державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України; лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року, а також методичні рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості ТruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Беззаперечними є наступні встановлені судом факти.

Лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 .

Можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року, термін дії якого до 27 вересня 2021 року.

Із свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21182, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 13 січня 2021 року та чинного до 13 січня 2022 року вбачається, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000424, є придатним до застосування.

Проте посилання представника відповідача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі не суперечить ч.1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" та підтверджується інформацією ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року, відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, на думку суду є неправильним з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналізуючи вимоги даної норми Закону, суд приходить до висновку, що технічний засіб ТruCam має розміщуватися по зовнішньому периметру дороги , а не утримуватися в руках під час вимірювання швидкості, оскільки це суперечить приписам ч.1 ст. 40 Закону України « Про Національну поліцію», крім цього таке вимірювання швидкості може дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку.

А тому надаючи правову оцінку наданим відповідачем доказам, як фотофіксації порушення, яка здійснена приладом TruCam серійний номер ТС000424, де зафіксована швидкість автомобіля позивача 107 км/год; фотознімкам дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год" та 5.70 «Фото, відео-фіксування порушень Правил дорожнього руху»; схематичному зображенню місць розташування вказаних дорожніх знаків, місцю вчинення адміністративного правопорушення та напрямку руху транспортного засобу, суд вважає такі докази неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми для висновку про порушення позивачем ПДР .

Так, відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 74 цього Кодексу передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України).

Крім цього в статті 62 Конституції України зазначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи встановлені судом обставини та надані відповідачем докази перевищення водієм ОСОБА_1 встановленої швидкості руху, суд приходить до висновку, що вони не можуть вважатися належними та допустимими , оскільки на підставі них неможливо достовірно встановити, що позивач рухався зі швидкістю саме 107 км/год , оскільки поліцейський використовував лазерний вимірювач ТruCam для фіксації правопорушень не у спосіб , передбачений ч.1 ст.40 Закону України « Про Національну поліцію», а також те, що порушення правил дорожнього руху мало місце в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

А тому з цих підстав оспорювана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Стосовно інших доводів позивача, зокрема, щодо порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушенн, які викладені в позовній заяві, суд вважає такі аргументи не підтвердженимита є такими, що не впливають на суть спору.

Щодо судових витрат по справі , то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Романківим І.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 01 березня 2021 року серія ІФ №001792) на підставі договору №13/21 від 25 серпня 2021 року, відповідно до якого адвокат здійснює представництво інтересів та захист прав ОСОБА_1 в судових інстанціях.

До договору долучено копію квитанції до прибуткового касового ордера №13/21 від 25 серпня 2021 року про оплату адвокату 1 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Також із квитанції №9242-9438-0891-4077 від 26 серпня 2021 року вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи вищезазначені обставини, надані адвокатом позивача докази на підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн та сплачений судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 241-244, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №716546 від 19 серпня 2021 рокупостановлену поліцейським взводу патрульної поліції в м.Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Степанюк Альоною Петрівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , місцезнаходження: вулиця Лесі Українки,21, м.Черкаси, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с.Журавеньки, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , сплачений ним судовий збір в розмірі 454,00 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн, всього 1 454,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Г. Могила

Повний текст рішення складено 04 листопада 2021 року.