Справа № 640/5674/21
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Київ № 640/5674/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний Магазин» про стягнення штрафу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний Магазин» (далі-відповідач») про стягнення з товариства з обмеженої відповідальністю «Медичний Магазин» () штраф у загальному розмірі 8568,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн. 00 копійок) до державного бюджету для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 21081100, символ звітності 106, в установі банку - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, одержувач ГУК у м. Києві/Дніпров. р-н, код одержувача 37993783, номер рахунку UA0026005.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами розгляду справи про порушення відповідачем законодавства про рекламу, посадовою особою винесено рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, якими зобов`язано відповідача сплатити до Державного бюджету України штрафи. Проте, оскільки відповідачем у встановлені строки штрафи не сплачені, позивач звернувся щодо їх стягнення в судовому порядку.

Відповідач у визначені судом строки не надав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд на підставі вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу, 20.01.2020 Головним управлінням було складено Протоколи №14, №15, №16 про порушення законодавства про рекламу, у яких наявні ознаки порушення вимог ч.1 ст. 16 та абз.3, абз.5 ч.4 ст. 21 ЗУ «Про рекламу».

На підставі матеріалів справи та протоколів засідань, у зв`язку з неподанням на вимогу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області вартості розповсюдженої та/або виготовленої реклами, чим порушено вимоги ч.2 ст.26 ЗУ «Про рекламу», та у зв`язку з доведенням факту порушення ч.1 ст. 16 ЗУ «Про рекламу», відповідачем було прийняті рішення №44, №45, №46, №47, №48, №49 від 28.02.2020 про накладення штрафу у загальному розмірі 8568,00 грн.

Вказані рішення направлені позивачем 10.03.2020 на адресу відповідача супровідними листами, що підтверджується матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідачем штрафи у добровільному порядку не сплачені та в судовому порядку рішення про накладення штрафів не оскаржувались, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України «Про рекламу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

У силу ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право, у тому числі, вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України «Про рекламу», відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні:

у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом;

у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами;

у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом;

у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту;

у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до ч.4 ст. 27 Закону України «Про рекламу», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;

розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Відповідно до ч.6 ст. 27 Закону України «Про рекламу», за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу»).

Рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду (ч. 11 ст. 27 Закону України «Про рекламу»).

З метою врегулювання питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу (надалі - Порядок №693).

Відповідно до п. 9 Порядку №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи (п. 11 Порядку №693).

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п. 18 Порядку №693).

З приводу викладеного суд звертає увагу, що докази сплати відповідачем вказаної суми штрафу у матеріалах справи відсутні.

Також, у матеріалах справи відсутні письмові докази щодо оскарження відповідачем рішень про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №44, №45, №46, №47, №48, №49 від 28.02.2020.

Так, приписами п. 20 Порядку №693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вказує, що на час розгляду справи заборгованість відповідачем не сплачена у добровільному порядку, а рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №44, №45, №46, №47, №48, №49 від 28.02.2020 не оскаржені у встановленому для цього порядку, відтак, заявлений розмір штрафу підлягає стягненню з відповідача.

У силу ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Враховуючи вимоги частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 77, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженої відповідальністю «Медичний Магазин» () штраф у загальному розмірі 8568,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн. 00 копійок) до державного бюджету для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 21081100, символ звітності 106, в установі банку - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, одержувач ГУК у м. Києві/Дніпров. р-н, код одержувача 37993783, номер рахунку UA0026005.

Позивач: Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (61166, м. Харків, проспект Науки 40, 6 поверх, )

Відповідач: Товариство з обмеженої відповідальністю «Медичний Магазин» (02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, буд. 7, кв. 140, )

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій