Справа № 480/1482/20
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р.Справа № 480/1482/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/1482/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі-відповідач), в якій просила суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, інваліду 2 групи категорії і за період, починаючи з 17.12.2019;

2) скасувати рішення відповідача №3 від 20.12.2019 щодо відмови у проведенні перерахунку;

3) зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986році з 13.06.1986 по 22.06.1986, інваліду 2 групи категорії І, із розрахунку середнього заробітку, визначеного експертом, починаючи виплати з 17.12.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу встановлено II групу інвалідності та віднесено до 1 категорії громадян-учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та захворювання якого пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно довідки до огляду МСЕК серії MCE 002655 відсоток втрати працездатності складає 80%. У період з 13.06.1986 по 22.06.1986 приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вважає, що призначена їй пенсія обраховується без врахування до суми обчисленого заробітку премії, передбаченої п.п.3 п.1 постанови Ради Міністрів УРСР від 10.06.1986 №207-7 в сумі 400крб., та премії в розмірі 60% окладу згідно Положення про преміювання працівників відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 №665-195. У зв`язку з чим 17.12.2019 звернулася до відповідача із відповідною заявою, однак відповідач, всупереч Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, протиправно рішенням №3 від 20.12.2019 відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивачу, починаючи з 17.12.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року по справі №480/1482/20 відмовлено у задоволені позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовну вимогу задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що представником відповідача, як того вимагає КАС України, не надано доказів правомірності дій у відмови на перерахунок пенсії позивачу. Зокрема, не спростовано відомості про право застосування заробітної плати за роботу в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи згідно поданих документів. Відповідно до частин другої та третьої статті 159 КАС законним є pішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у 1986 році працювала в Охтирській райсанепідемстанції, яка в подальшому була перейменована в Охтирську районну санітрано-епідеміологічну станцію (станом на 26.08.2020 ліквідована (а.с.106), та на підставі наказу Сумської обласної санітарно-епідеміологічної станції від 12.06.1986 №126 (а.с.8) та наказу Охтирської райсанепідемстанції №23а від 13.06.1986 (а.с.9) була відряджена з 13.06.1986 по 22.06.1986 до м.Чорнобиль для проведення протиепідемічних заходів.

Вказане також підтверджується копіями перепустки (а.с.10), довідки виконавчого комітету Охтирського міської ради народних депутатів від 03.09.1990, відповідно до якої позивач в період з 13.06.1986 по 22.06.1986 приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в межах 80-кілометрової зони (а.с.11) та копією довідки Управлінням З ГУ при МЗ СРСР, відповідно до якої позивач знаходилась з 13.06.1986 по 22.06.1986 в службовому відрядженні в м.Чорнобиль Київської області в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС, виконуючи завдання Міністерства охорони здоров`я УРСР. У вихідні дні 14, 15, 21, 22 червня знаходилась на робочому місці (а.с.12).

Крім того, вказане підтверджується записом у трудовій книжці позивача про оголошення подяки (а.с.16), копіями табелів обліку використання робочого часу і підрахунку заробітку за червень 1986 року (а.с.18-19).

Після закінчення робіт позивач повернулася на постійне місце роботи, де їй була виплачена заробітна плата за виконання цих робіт. Згідно довідки установи позивачу була нарахована та виплачена за проведену роботу у розмірі 540рублів 64коп. (а.с.17).

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 1-ї категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.4).

В подальшому, позивачу з 1996 року була встановлена IІ група інвалідності з втратою працездатності 80%, внаслідок захворювань, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі експертного висновку Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради від 29.06.1995, що підтверджується довідкою про результати визначення ступенів втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії МСЕ №002655, експертним висновком Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради від 29.06.1995 та вбачається з посвідчення (а.с.4, 13-15).

За заявою позивача від 13.09.1995 щодо переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, як особі з інвалідністю, захворюваність пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з 01.10.1995 позивачу була призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII на підставі розпорядження від 31.10.1995 (а.с.199, аркуш пенсійної справи 16).

На виконання п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 позивачу за матеріалами пенсійної справи, в якій мались довідки про заробітну плату за роботу в населених пунктах в зоні відчуження за період 13.06.1986 по 22.06.1986 (, а.с.200-203,аркуші пенсійної справи 45,48,49,58), проведено перерахунок пенсії з 01.01.2012, що підтверджується розпорядженням на перерахунок пенсії з 01.01.2012 (а.с.204-206, аркуш пенсійної справи 116-117,120). Розмір пенсії, з урахуванням підвищення дітям війни у розмірі 57,54грн., склав 6044,30грн. (до перерахунку розмір пенсії, з урахуванням доплат, складав 2276,11грн.) .

17.12.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, в якій просила провести перерахунок призначеної пенсії з підвищенням її розміру згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 з додаванням до суми обчисленого заробітку премії передбаченої п.п.3 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР від 1986року №207-7 в сумі 400крб. та 60% окладу згідно Положення про преміювання працівників відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986року №665-195 (а.с.27).

Однак, відповідач рішенням відділу з питань перерахунків пенсій № 3 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Сумській області від 20.12.2019 за №127 відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за наданою заявою від 17.12.2019, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 підставою для обчислення пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків із заробітної плати є довідка про заробітну плату, одержану за дні роботи в зоні відчуження, що надається підприємством, організацією або їх правонаступником де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, видана на підставі первинних документів про оплату праці за роботу в зоні відчуження та за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644 Про затвердження форми Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала вищезазначеної довідки та копій документів, які слугували підставою для її видачі, підстав для проведення перерахунку пенсії немає (а.с.29).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом від 20.12.2019 №42618/03.4-14 (а.с.28).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи до уваги, що пенсія позивачу розрахована відповідно до Порядку №1210 на підставі матеріалів пенсійної справи, а звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 17.12.2019 ОСОБА_1 не надала жодної нової довідки про заробітну плату за період в зоні відчуження, виданої роботодавцем чи комісією, відповідач приймаючи оскаржуване рішення про відмову у проведенні перерахунку діяв у відповідності до Порядку №22-1, Закону №796-XII, Порядку №1210.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення та виплата пенсії даній категорії осіб, до який відноситься позивач, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) з особливостями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно зі ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Статтею 57 Закону № 796-XII визначено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань (ч.3 ст. 54 Закону №796-ХІІ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова КМУ №1210) затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок №1210), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (пункт 2 Порядку № 1210).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Підпунктом 4 пункту 3 Порядку № 1210 встановлено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

В усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку (пункт 6 Порядку №1210).

Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 10 липня 2019 року по справі №539/2726/16-а.

Крім того, згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії, затвердженого Правлінням Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, довідки про заробітну плату видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 №886 "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках" до заяви додаються копії особового рахунка, розрахунково-платіжної відомості, табуляграми з планом рахунків (розшифрованими кодами), колективного договору або положення про оплату праці, що були чинними на підприємстві, в установі чи організації у відповідний період, інших документів про умови та режим роботи підприємства та заявника (із зазначенням змін, підсумованого обліку робочого часу та облікового періоду - місяць, квартал тощо), наказів по підприємству, інших документів заявника; табеля обліку робочого часу заявника в зоні відчуження.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, роботодавець (комісія) має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у первинних документах, що виплати позивачу сум за відповідний період.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду України від 17.03.2015 у справі № 21-11а15, від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14 та Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 17.04.2018 у справі №376/2559/17, від 25.09.2018 у справі №539/1386/17, від 10.07.2019 у справі №539/2726/16-а, від 05.03.2020 року у справі №539/3234/16-а, від 11.08.2020 по справі №266/2743/17.

Із зазначеного правового регулювання вбачається, що обчислення пенсій особам, які пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, може здійснюватися на підставі довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, а не будь-якої довідки, виданої підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Проте, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутня довідка, про заробітну плату за період приймання участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 13.06.1986 по 22.06.1986, виданою установою, з якої ОСОБА_1 була відряджена до м.Чорнобиль для проведення протиепідемічних заходів, в якій містились би відомості про нарахований розмір премії позивачу у вказаний період, яка б відповідала вимогам статті 15 Закону №796-XII та Порядку №1210.

Щодо тверджень позивача, що премія за діючими системами преміювання в 400крб. була передбачена Постановою №207-07 пп.1 п.1 Мінфін СРСР, однак, така премія в розмірі 400крб. та премія 60% від тарифного окладу згідно Постанови 207-7 не нараховувалась і не виплачувалась, так як документ по виплаті був обнародуваний пізніше, у зв`язку з чим вказана премія повинна бути врахована при обчисленні заробітної плати, колегія суддів зазначає, що згідно до матеріалів справи та висновку експерта премії у розмірі 400руб., а також у розмірі 60% за основним місцем роботи ОСОБА_1 не нараховувались та не виплачувались, проте обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, а тому підстави для врахування премії при обчисленні позивачу пенсії відсутні.

Таким чином, в матеріалах пенсійної справи містяться лише довідки, в яких, відсутня інформація про нарахований розмір премії як у розмірі до 400рублів, так і в розмірі 60% тарифного окладу. Будь-якої іншої довідки відмінної від зазначених, виданої установою, з якої ОСОБА_1 була відряджена до м.Чорнобиль для проведення протиепідемічних заходів, або комісією позивачем до відповідача не надавалися, про що свідчить перелік документів, доданих до заяви від 17.12.2019.

Колегія суддів звертає увагу, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення.

Отже, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

З урахуванням наведеного, у відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії не виникло правових підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , таким чином, не можливо вважати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, інваліду 2 групи категорії і за період, починаючи з 17.12.2019.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на висновки експерта №11863, колегія суддів зазначає, що зі змісту висновку експерта випливає, що заробітна плата позивачу за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чернобильській АЕС за періоди з 13.06.1986 по 22.06.1986 не була повністю нарахована та виплачена Охтирською районною санітарно-епідеміологічною станцією.

Проте призначення пенсії та її розміри ставляться в залежність від заробітку, фактично нарахованого та отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.

При цьому, обчислення розмірів наведених у висновку нарахувань були здійсненні експертом не лише на підставі первинних документів, оскільки не всі документи були надані на дослідження.

Так у висновку зазначено (а.с.120,121, зворот 121), що на дослідження не надано довідки установи про встановлений позивачці посадовий оклад та доплату за категорію, не визначено при якій тривалості робочого дня та тижня оклад був встановлений, не надано Положення про преміювання працівників Охтирської районної санепідемстанції, яке діяло в установі у 1986 році, не надано графіки роботи установи, а тому для обчислення розміру збереженого середнього заробітку за основним місцем роботи (який враховується при обчислення середнього заробітку за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.123зворот), застосована інформація, що наведена у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 16.01.1998 №01-3/93-02-6 Табель робочого часу за 1986 - 1990 роки для використання в практичній роботі.

Враховуючи, що вказаний у висновку розмір середнього заробітку, з якого визначається розмір пенсій, не підтверджено у повному обсязі первинними документами саме про нараховану та сплачену заробітну плату Охтирською районною санепідемстанцією ОСОБА_1 , в тому числі щодо підвищення тарифної ставки при розрахунку оплати праці за період перебування позивача на роботах по ліквідації наслідків на ЧАЕС, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв даний висновок до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що пенсія позивачу розрахована відповідно до Порядку №1210 на підставі матеріалів пенсійної справи, а звертаючись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 17.12.2019 ОСОБА_1 не надала жодної нової довідки про заробітну плату за період в зоні відчуження, виданої роботодавцем чи комісією, відповідач приймаючи оскаржуване рішення про відмову у проведенні перерахунку діяв у відповідності до Порядку №22-1, Закону №796-XII, Порядку №1210,

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року по справі №480/1482/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі № 480/1482/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 04.11.2021 року