Справа № 320/3104/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Київ № 320/3104/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач), в якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.03.2020 №10-2968/15-20-сг про відмову ОСОБА_1 у затвердженні документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Капустинської сільської ради Київської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0033, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: заявником використано право на безоплатну приватизацію за вказаним цільовим призначенням;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області видати наказ про затвердження документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Капустинської сільської ради Київської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0033, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність в межах норм, спираючись на наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.12.2019 №10-9946/15-19-сг та на розроблений і погоджений проект землеустрою, позивач має право на отримання безоплатно у власність земельні ділянки із земель державної власності відповідно до закону.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваного наказу відповідача від 10.03.2020 №10-2968/15-20-сг про відмову ОСОБА_1 у затвердженні документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, з огляду на відсутність на те правових підстав для такої відмови.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 справа передана за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, зазначивши, що ОСОБА_1 реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за заявленим цільовим призначенням.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19.11.2019, наказом Головне управління Держгеокадастру у Київській області від 18.12.2019 №10-9946/15-19-сг надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка розташовано на території Капустинської сільської ради Київської області, орієнтованим розміром 2,0000 га.

Як зазначено позивачем, на виконання наказу вказаного наказу, останнім укладено договір із відповідною землевпорядною організацією та виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, за заявою позивача проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га, якій присвоєно кадастровий номер :05:002:0033.

З метою затвердження розробленого та погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач у лютому 2020 року звернувся до відповідача з відповідним клопотанням.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.03.2020 №10-2968/15-20-сг відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Капустинської сільської ради Київської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0033, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надання цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: заявником використано право на безоплатну приватизацію за вказаним цільовим призначенням.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частин 6-7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що після отримання погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою, відповідний орган зобов`язаний прийняти рішення про його затвердження.

Іншого варіанту поведінки суб`єкта владних повноважень в даному випадку не передбачено, оскільки для затвердження подається уже погоджений проект землеустрою.

За частиною 8 статті 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 10.03.2020 №10-2968/15-20-сг, позивачу відмовлено у затвердженні документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, з огляду на те, що заявником використано право на безоплатну приватизацію за вказаним цільовим призначенням.

У відзиві на позов, відповідачем зазначено, що згідно з обліковими даними Держгеокадастру за позивачем обліковується земельна ділянка для ведення підсобного господарства орієнтованою площею 0,10 га по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, під час розгляду даної справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів, які б підтверджували реалізацію права позивача на безоплатну приватизацію.

У свою чергу, як зазначено позивачем, присадибна земельна ділянка для ведення підсобного господарства за вищевказаною адресою була придбана батьками ОСОБА_1 та залишилась йому у спадок.

Відтак, позивач отримав вказану земельну ділянку не в порядку безоплатної приватизації відповідно до норм Земельного кодексу України, а успадкував її.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про протиправність наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.03.2020 №10-2968/15-20-сг та наявності правових підстав для його скасування.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою чи затвердження проектів землеустрою є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Водночас, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, у даному випадку належним способом відновлення порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача розглянути відповідне клопотання позивача про затвердження документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Капустинської сільської ради Київської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0033, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність в межах норм, спираючись на наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.12.2019 №10-9946/15-19-сг, на розроблений і погоджений проект землеустрою, та з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.03.2020 №10-2968/15-20-сг.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянути відповідне клопотання ОСОБА_1 про затвердження документації землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Капустинської сільської ради Київської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :05:002:0033, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, спираючись на наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.12.2019 №10-9946/15-19-сг, на розроблений і погоджений проект землеустрою, та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко