Справа № 560/6007/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6007/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

04 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у якому просила суд:

- визнати, що строк повторного огляду медико-соціальною експертною комісією пропущений з поважних причин;

- визнати протиправною відмову відповідача провести перерахунок та виплату пенсій з 01.06.2016 по 22.03.2017;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.06.2016 по 22.03.2017 у повному розмірі відповідно до законодавства.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 вказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала, на підставі частини 2 статті 123 КАС України, адже позивачем пропущено строк звернення до суду, а наведені нею причини пропуску такого строку визнані судом не поважними.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до безпідставного повернення позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Такий висновок ґрунтується на тому, що право особи на отримання пенсії є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань у соціальній сфері.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що позивач мала б звернутись до суду протягом 6 місяців з дня отримання пенсійної виплати після продовження виплати такої з 22.03.2017, поважні причини пропуску строку звернення до суду у даному випадку відсутні.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 24.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у якому просила суд: визнати, що строк повторного огляду медико-соціальною експертною комісією пропущений з поважних причин; визнати протиправною відмову відповідача провести перерахунок та виплату пенсій з 01.06.2016 по 22.03.2017; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.06.2016 по 22.03.2017 у повному розмірі відповідно до законодавства.

Також позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду. Позивач вказує, що за період з 01.06.2016 по 22.03.2017 пенсію по інвалідності не отримувала, при проходженні повторного огляду 23.03.2017 надала підтверджуючі документи для медико-соціальної експертної комісії про те, що мала ряд поважних причин, з яких не змогла вчасно з`явитися на повторний огляд в травні - червні 2016 року. А саме: мала трьох малолітніх дітей - 3 роки, 1 рік 7 місяців та немовля 2, 5 місяці (25.03.2016 року народження). Надала довідки про те, що перенесла важку операцію, а саме кесарів розтин, і вагітність також була важкою. Дитина була на грудному вигодовуванні Крім того, на той час у чоловіка значно погіршилося здоров`я - з 26.04.2016 по 06.05.2016 чоловік потрапив до лікарні на стаціонарне лікування (Хмельницький обласний кардіологічний диспансер), в вересні - жовтні чоловік потрапив до Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру і з 22.11.2016 до 25.11.2016 - стаціонарне лікування у Старокостянтинівській районній лікарні Хмельницької області. Сама також почувала себе погано і не мала змоги вчасно пройти огляд медико-соціальною експертною комісією та не було можливості на те, щоб залишити дітей самих, так як діти на той час були зовсім маленькі і потребували постійного догляду і разом з тим найменша дитина була на грудному вигодовуванні.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.05.2021 причини пропуску строку звернення до суду визнано неповажними, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду із зазначенням причин, які могли б бути визнані судом поважними для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Позивачем надіслано до суду заяву від 14.06.2021, в якій вказує, зокрема, що у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17 на підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України у системному зв`язку з положенням ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Такий висновок ґрунтується на тому, що право особи на отримання пенсії є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань у соціальній сфері.

Враховуючи той факт, що під час повторного огляду 23.03.2017 позивач знову визнана особою з інвалідністю, вказує, що має право на виплату пенсії за період з 01.06.2016 по 22.03.2017.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Позивачем подано заяву від 17.08.2021, в якій вказує, що на невиплату соціальних виплат, зокрема, пенсії по інвалідності, термін позовної давності не поширюється.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.08.2021 вказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала, на підставі частини 2 статті 123 КАС України, адже позивачем пропущено строк звернення до суду, а наведені нею причини пропуску такого строку визнані судом не поважними.

Колегія судді погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин, з огляду на наступне.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частин першої-третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що пенсію позивачу продовжили виплачувати 22.03.2017, а тому строк звернення до суду із зазначеними позовними вимогами складає 6 місяців з 22.03.2017.

До того ж, листом відповідача від 26.03.2018 позивач була повідомлена про те, що підстави для виплати пенсій за період з 01.06.2016 по 21.03.2017 відсутні, так як за цей період не було встановлено групу інвалідності.

Після отримання від відповідача листа від 26.03.2018 позивач знову звернулась до пенсійного органу. Листом відповідача від 22.05.2018 відповідачу також роз`яснено, що пенсія по інвалідності виплачується протягом періодів, в які особу згідно виписок з акту огляду МСЕК визнано особою з інвалідністю.

Тобто, про можливе порушення своїх прав позивач, яке слугувало підставою для подання вказаного позову, могла дізнатись з 22.03.2017 та достеменно знала з 26.03.2018.

Вказану позовну заяву позивач подала до суду 24.05.2021, тобто з порушенням строку, передбаченого статтею 122 КАС України.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки дані справи не є подібними, зважаючи на те, що предмет спору у справі №646/6250/17 стосувався вже нарахованої, однак не виплаченої пенсії з вини пенсійного органу. У спірному ж випадку мова йде про ще ненараховану пенсію. Посилання позивача на інші правові висновки, викладені в окремих постановах Верховного Суду, також є безпідставними, оскільки предмет розгляду у вказаній справі відмінний від предмету розгляду у наведених позивачем судових рішеннях.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску вказаного строку.

У постанові від 19.01.2021 у справі №300/1411/19 Верховний Суд зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а зазначив, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У постанові від 24.02.2021 у справі №540/2097/18 Верховний Суд висловив правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справа №240/12017/19 зауважив, що триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, в обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач фактично вказує про обставини, які мали місце ще у 2016 році, при цьому пов`язує такі насамперед із невчасним з`явленням на повторний огляд до МСЕК. Доводів, які б заважали звернутись до суду після проходження МСЕК у 2017 році, не наведено.

Таким чином, у даному випадку позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску строку на звернення до суду із вказаним позовом.

Згідно частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм права і дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.