Справа № 200/6028/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 р. Справа№200/6028/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №177935,177936 від 27 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 07 червня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/6028/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі №200/6028/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті було складено акти про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів № 048789 від 09.04.2021 та № 0059007 від 08.04.2021, а також відповідно до актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 268257 від 09.04.2021 року та № 270487 від 08.04.2021 року автомобілі позивача перевозили гранітний щебінь (подільний вантаж).

На підставі вказаного акту відповідачем було прийнято постанови № 177935, 177936, якою нараховано штраф у загальному розмірі 68 000 грн.

Позивач вважає постанову протиправною з огляду на те, що відповідач прийняв постанову посилаючись на ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою передбачено відсутність дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритів, однак позивач не може нести відповідальність за відсутність дозволу, оскільки видача таких дозволів заборонена для перевезення подільних вантажів.

Відповідачем було надано письмовий відзив на позовну заяву, в якому, він зазначив, що відповідно до п. 20 Порядку № 879, за результатами точного та/або документального габаритно вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 метрів, за висотою від поверхні дороги 4 метри (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м. (для маршрутних транспортних засобів 25 м.), фактичну масу понад 40 т. (для контейнеровозів понад 44 т. на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т.), навантаження на одиночну вісь 11т. (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т.), здвоєні осі 16 т., строєні 22 т. (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т., здвоєні осі 18 т., строєні 24 т.) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжне) не перевищує 2,5 м. Відповідно до встановленого порушення до суб`єкта господарювання було застосовано штраф на підставі ст. 60 абз. 16, ч. 1 за порушення Закону України «про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 20% при перевезені вантажу без відповідного дозволу.

За результатами ГВ контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, номер знак НОМЕР_1 , було встановлено, що загальна маса транспортного засобу та вантажу становила 36,23 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночку вісь транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , становило 6,82 т при нормі 11 т; навантаження на задню здвоєну вісь транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , становило 29,41 т (14,64+14,77) при нормі 16т.

Отже, посадовою особою управління Укртрансбезпеки була ухвалені постанови № 177935, 177936 про застосування адміністративно господарського штрафу у загальному розмірі 68000 грн. до позивача за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , є громадянином України паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що під час проведення перевірки управлінням Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки КАМАЗ номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 .

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатом якого складено довідку № 046030 від 08 квітня 2021 року. Відповідно до вказаної довідки повна маса транспорту становила 36,23 тонн.

Посадовими особами Східного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті було складено актипро перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів № 048789 від 09.04.2021 та № 0059007 від 08.04.2021, а також відповідно до актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 268257 від 09.04.2021 та № 270487 від 08.04.2021 автомобілі позивача перевозили гранітний щебінь (подільний вантаж) відповідно до якого виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, було прийнято постанови № 177935, 177936, якими нараховано штраф у загальному розмірі 68 000 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до абз. 16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної норми абз. 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Відповідно до ст. 48 Закону у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує максимально визначені нормативно допустимі вагові та габаритні обмеження.

При цьому, відповідно до абз.3 того ж п. 22.5 Правил, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

З огляду на не передбачення на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

У такому випадку до перевізника має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 31-1 Порядку №879.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 р. № 814/1460/16.

Позивач, здійснюючи перевезення подільного вантажу (щебінь), не мав можливості отримати дозвіл на рух, на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення подільних вантажів такий дозвіл не видається.

За таких обставин, відповідач перевіряючи у перевізника наявність дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагових або габаритних параметри яких перевищують нормативні та притягувати позивача до відповідальності за відсутність такого дозволу у разі перевезення подільного вантажу, діяв протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не може нести відповідальність за абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність дозволу на перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, а отже оскаржувані постанови є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТоріха проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція № 71715 від 14 травня 2021 року).

Сплачений судовий збір повинен бути стягнутий з Державної служби з безпеки на транспорті, відповідно до норм ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті № 177935 від 27 квітня 2021 року про застосування адміністративно господарського штрафу.

Визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті № 177936 від 27 квітня 2021 року про застосування адміністративно господарського штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова