Справа № 160/3922/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/3922/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року, (суддя суду першої інстанції Букіна Л.Є.), прийняту в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/3922/19 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про встановлення судового контролю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року було стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384.20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівській». Виконавчий лист про стягнення судових витрат було направлено до виконання, однак виконавчі листи були повернуті позивачу без виконання. З огляду на вищевикладене, позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду в цій частині.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський.

В січні 2020 року позивачем отримано виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БанкМихайлівський.

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати звіт про виконання рішення суду в цій частині. В заяві позивач, зокрема, вказує, що судом першої інстанції було у неправильний спосіб визначено стягнення судового збору на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду, в той час як судовий збір має стягуватись безпосередньо з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також, позивач вказала, що на даний час рішення суду не виконане, а позивач не має можливості в інший спосіб, аніж в порядку ст. 382 КАС України, домогтись виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів тривалого невиконання рішення суду, відтак підстави для встановлення судового контролю відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, чинним процесуальним Законом встановлено право суду, в порядку встановлення судового контролю, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати до суду звіт про виконання рішення суду. Такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.

Як в заяві про встановлення судового контролю та і в апеляційній скарзі позивач вказує, що відповідач не виконує рішення суду тривалий час та без поважних підстав, а її виконавчі листи повернуті без виконання.

Однак, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем так і не надано доказів подання до виконання виконавчого листа про стягнення на її користь суми судового збору, не надано доказів повернення такого листа без виконання, не надано будь-яких інших доказів на підтвердження обставин тривалого та безпідставного невиконання відповідачем рішення суду, вчинення відповідачем перешкод у виконанні судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем до суду надано копії інформаційних листів відповідей на її звернення, копії прес-релізів, копії інформаційних листів відповідей, наданих іншим особам, копії інформаційного листа ВАСУ, однак зазначає, що вказані документи не підтверджують обставин та фактів тривалого невиконання рішення суду відповідачем у даній справі без поважних причин, відтак вказані документи не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи.

Стосовно доводів позивача про те, що судом першої інстанції в рішенні від 26.07.2019 року було неправильно визначено особу, з якої слід стягнути на користь позивача судовий збір та спосіб такого стягнення, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані доводи є обґрунтованими, однак в межах виконання рішення суду, в тій редакції, яка набрала законної сили, неправильне визначення судом способу відшкодування судового збору не вказує на наявність обставин, визначених ст. 382 КАС України, для встановлення судового контролю.

Отже, позивачем не доведено наявності підстав для застосування заходів судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року в адміністративній справі №160/3922/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай