Справа № 686/18222/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/18222/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

04 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 29.07.2021 звернувся із позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4511354 від 20.07.2021, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.08.2021 позов задоволено повністю.

Постанову серії ЕАО № 4511354 від 20.07.2021 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в постанові, що оскаржується, відсутні посилання на документи, які підтверджують, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних, а отже відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури. Також вказано, що в матеріалах справи відсутній і акт, який би засвідчував перевищення допустимих габаритів. Відтак відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що транспортний засіб (платформа з вантажем) позивача обладнаний відповідними розпізнавальними знаками, отже вантаж згідно ПДР, який перевозив водій, був великогабаритний, і відповідно мав бути з відповідним дозволом, погодженим з органами Національної Поліції.

Також вказано, що оскільки ухвала про відкриття провадження у справі була отримана 09.08.2021, а справа призначена на 11.08.2021, то судом першої інстанції порушено ст. 119 та ч. 5 ст. 162 КАС України, не встановивши розумних строків для підготовки та подання відзиву на позовну заяву чим обмежив права відповідача на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 12.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до апеляційного розгляду на 04.11.2021 та зобов`язано Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції надати суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановою 20.07.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 гривень. Згідно вказаної постанови позивач був визнаний винуватим у тому, що він, 20.07.2021 у Вінницькій області, Козятинський район, А/Д М-21, 244 км керував транспортним засобом марки MAN TGX 26.440 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 номерний знак НОМЕР_2 та перевозив вантаж, який за габаритом перевищував по ширині більше ніж на 2,6 м. без дозволу.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положенням п. 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У пункті 22.5 ПДР України закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок № 879).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

У пунктах 12 та 13 Порядку № 879 зазначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

Зокрема, в п. 18 цього Порядку вказано, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, аналізуючи норми вищезазначеного законодавства, колегія суддів звертає увагу, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись належними та допустимими доказами.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, позивач 20.07.2021 у Вінницькій області, Козятинський район, А/Д М-21, 244 км керував транспортним засобом марки MAN TGX 26.440 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 номерний знак НОМЕР_2 та перевозив вантаж, який за габаритом перевищував по ширині більше ніж на 2,6 м. без дозволу.

Проте, зазначена постанова серії ЕАО № 4511354 від 20.07.2021 не містить посилань на жодні докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

При цьому разом із відзивом на адміністративний позов відповідачем надано відеозапис із нагрудної камери поліцейського. Вказаний відеозапис триває лише 57 секунд.

Відеозаписом зафіксовано роз`яснення працівником поліції прав. В той же час із вказаного відеозапису неможливо встановити, що саме позивач був водієм транспортного засобу, габарити якого перевищували дозволені. Також із вказаного відеозапису неможливо встановити номерний знак транспортного засобу та напівпричепу. При цьому відеозапис із повним розглядом справи в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим вказаний відеозапис з нагрудної камери поліцейського доданий відповідачем до відзиву на позов не врахований судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення оскільки рішення суду прийняте 11.08.2021, а відзив на позов надійшов до суду першої інстанції 25.08.2021, тобто після розгляду справи та прийняття рішення.

При цьому посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана 09.08.2021, а справа призначена на 11.08.2021, то судом першої інстанції порушено ст. 119 та ч. 5 ст. 162 КАС України, не встановивши розумних строків для підготовки та подання відзиву на позовну заяву чим обмежив права відповідача є безпідставними оскільки ст. 286 КАС України встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до вказаної норми адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно матеріалів справи ухвала про відкриття провадження у справі прийнята судом першої інстанції 30.07.2021. Рішення прийняте 11.08.2021. Таким чином адміністративна справа розглянута судом першої інстанції в межах десятиденного строку встановленого ст. 286 КАС України.

Враховуючи, що в справі наявний відеозапис з нагрудної камери поліцейського тривалістю 57 секунд та без повної фіксації розгляду справи про адміністративне правопорушення, ухвалою суду від 12.10.2021, крім іншого, зобов`язано Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції до 01.11.2021 надати суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначене у постанові серії ЕАО №4511354 від 20.07.2021.

Станом на 04.11.2021 витребувані судом апеляційної інстанції докази до суду не надходили.

Таким чином в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, а наявні в матеріалах справи докази не підтверджують обставин викладених у постанові серії ЕАО № 4511354 від 20.07.2021, у зв`язку з чим постанова серії ЕАО № 4511354 від 20.07.2021 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень підлягає скасуванню.

Відповідно до 2.4-2 ПДР України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Пунктом 25 Порядку № 879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Отже, доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

За відсутності у постанові, що оскаржується, посилання на вищезазначені документи, відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, в матеріалах справи відсутній і акт, складання якого передбачено вказаною нормою, та який є належним доказом, що засвідчує перевищення допустимих габаритів, то відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом скасування постанови серії ЕАО № 4511354 від 20.07.2021 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.