Справа № 280/1677/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1677/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі №280/1677/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати період роботи на посаді медсестри палатної хірургічного відділення за період з 07 серпня 1978 року по 03 липня 1981 року, до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, право на отримання якої встановлене п. 7-1 прикінцевих положень Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, період роботи з 07.08.1978 по 03.07.1981 на посаді медсестри палатної хірургічного відділення відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ПФУ в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.02.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Відповідач листом від 31.03.2020 року № 2396-1974/К-02/8-0800/20 повідомив, що період роботи позивача з 07.08.1978 року по 03.07.1981 року, відпрацьований на території Республіки Білорусь на посаді медсестри палатної хірургічного відділення відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги, не підтверджено довідкою про належність установи до державної чи комунальної форми власності, в зв`язку з цим даний період роботи не зараховано до 30-річного стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги. Додатково повідомлено, що зроблено запит до Комітету по праці, зайнятості та соціальною захисту Гомельського облвиконкому для вирішення цього питання (а.с.13-14).

Крім того, 20.07.2020 року позивач звернулась із заявою про надання роз`яснень щодо невиплати грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (а.с.15).

Відповідач листом від 26.08.2020 року № 7506-6974/К-02/8-0800/20 зазначив, що відділом з питань перерахунків пенсій №12 зроблено запит до Комітету по праці, зайнятості та соціального захисту Гомельського облвиконкому для підтвердження факту належності до державної чи комунальної форми власності відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги, де позивач працювала на посаді медсестри палатної хірургічного відділення за період з 07.08.1978 року по 03.07.1981 року. На вказаний запит надійшла архівна довідка від Государственного обьединения «Белорусская железная дорога» архивного фонда ЛПУ «Отделенческая клиническая больница на станции Гомель Белорусской железной дороги» (рос., мовою оригіналу), якою підтверджується факт роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри палатної хірургічного відділення за період з 07.08.1978 року по 03.07.1981 року. Водночас, дані щодо форми власності установи у вищевказаному листі відсутні. У зв`язку з цим зарахувати даний період роботи до 30-річного стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги, відсутні правові підстави (а.с.16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності дій пенсійного органу стосовно зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, період роботи з 07.08.1978 по 03.07.1981 на посаді медсестри палатної хірургічного відділення відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік № 909).

Згідно з розділом 2 Переліку № 909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) визначено, що у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах належать до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Приміткою 2 до Переліку регламентовано, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-ХІІ (далі - Закон № 2801-ХІІ) визначено, що заклад охорони здоров`я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Закон № 2801-ХІІ не містить поняття лікарняний заклад при цьому надає визначення закладу охорони здоров`я, що, у розумінні норм Закону № 2801-ХІІ є загальним визначенням всіх закладів, які надають медичні послуги, наведених у Переліку № 909.

Також Закон № 2801-ХІІ не ставить віднесення медичних закладів до закладів охорони здоров`я у залежність від визначення форми їх власності, як і Перелік №909 не ставить право на зарахування стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, у залежність від форми власності закладу охорони здоров`я, визначеного цим Переліком.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма наведена у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого 12.08.1993 року №637, відповідно до якої зазначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відомостей трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 07.08.1978 року по 03.07.1981 року працювала на станції Гомель Білоруської залізничної дороги на посаді медсестри палатної хірургічного відділення відділкової лікарні (а.с.8).

Водночас, пенсійний орган підставою для відмови позивачу в зарахуванні вказаного періоду до стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV посилається на те, що у відповідача відсутня інформація щодо форми власності відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги.

При цьому за змістом пункту 2 приміток до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, враховуючи викладені норми права колегія суддів зазначає, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді медсестри палатної хірургічного відділення відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги з 07.08.1978 року по 03.07.1981 року безпідставно не зарахований пенсійним органом до стажу роботи, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Доводи апелянта стосовно того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що після неодноразових звернень позивачки до пенсійного органу з приводу роз`яснень щодо невиплати їй грошової допомоги, пенсійний орган у листі 31.03.2020 року № 2396-1974/К-02/8-0800/20 зазначив, що останнім зроблено запит до Комітету по праці, зайнятості та соціальною захисту Гомельського облвиконкому для вирішення питання належності установи - відділкової лікарні на станції Гомель Білоруської залізничної дороги до державної чи комунальної форми власності, чим породив законні сподівання позивача на призначення грошової допомоги після надходження відповідних документів, а тому наведене обставини свідчать, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі №280/1677/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко