Справа № 620/9704/21
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Чернігів Справа № 620/9704/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 1525 від 03.09.2020 та № 538 від 08.09.2020 про накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» на майора ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1525 від 03.09.2020 є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з метою недопущення, занесення і поширення у військовій частині випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом «COVID-19» ранкові шикування не проводились. Службове розслідування з даного приводу не проводилося, пояснення стосовно порушення військової дисципліни не відбирались. Щодо наказу № 538 від 08.09.2020, то позивач зазначає, що ніяких порушень вимог статей 11, 14, 216 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України не вчиняв, оскільки в період часу з 12.08.2020 по 22.08.2020 знаходився на амбулаторному лікуванні в КНП КМР «Конотопська міська лікарня», про що мається відповідний листок непрацездатності, який після виходу на службу був наданий командуванню військової частини, що також відображено в наказі. Вказує, що під час притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначені обставини командуванням військової частини враховані не були, що спричинило безпідставне та необґрунтоване притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач 31.08.2020 був відсутній на ранковому шикуванні, чим порушив вимоги статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим на підставі рапорту безпосереднього командира позивача був виданий наказ № 1525 від 03.09.2020 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. Також вказує, 12.08.2020 було виявлено відсутність позивача на ранковому шикуванні, а службовим розслідуванням встановлено, що позивач 11.08.2020 виїхав до м. Конотоп Сумської області, не повідомивши командування військової частини НОМЕР_1 про виїзд за межі Чернігівського гарнізону, у зв`язку з чим позивача наказом № 538 від 08.09.2020 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 22.10.2021 у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду було відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 10.09.2019 на посаді заступника командира механізованого батальйону (з артилерії), що підтверджується копією витягу з наказу від 10.09.2019 № 223 (а.с. 7).

Командиром механізованого батальйону на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 12.08.2020 подано рапорт, що під час ранкового шикування особового складу механізованого батальйону о 08:30 була виявлена відсутність майора ОСОБА_1 , заступника командира механізованого батальйону з артилерії (а.с. 56).

13.08.2020 наказом командира військової частини № НОМЕР_2 наказано провести службове розслідування за фактом відсутності на ранковому шикуванні 12.08.2020 майора ОСОБА_1 (зворот а.с. 56).

Також наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2020 № 191 позивача, як такого, що самовільно залишив військову частину, з 12.08.2020 знято з усіх видів забезпечення (а.с. 9).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2020 № 1447 на підставі рапорту заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення від 19.08.2020 продовжено термін проведення службового розслідування за фактом відсутності на ранковому шикуванні 12.08.2020 майора ОСОБА_1 (а.с. 57 та його зворот).

За результатами проведеного службового розслідування було складено акт, затверджений 08.09.2020 тво командира військової частини НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що в процесі розслідування встановлено, що майор ОСОБА_1 , помічник командира механізованого батальйону з артилерії, 11.08.2020 о 20:00 після телефонної розмови з дружиною виїхав до міста Конотоп Сумської області для вирішення особистих питань та був відсутній на службі з 08:30 12.08.2020 по 08:30 25.08.2020, але 12.08.2020 звертався за медичною допомогою в Конотопську міську лікарню (довідка від 12.08.2020) та з 13.08.2020 по 22.08.2020 перебував на амбулаторному лікуванні в Конотопській міській лікарні (листок непрацездатності серія АДЧ № 646208). Про те, що убуває 11.08.2020 о 20:00 до міста Конотоп Сумської області для вирішення особистих питань, майор ОСОБА_1 , діючи умисно та всупереч інтересам служби, не доповів командуванню та самовільно убув за межі Чернігівського гарнізону (а.с. 61-62).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 538 від 08.09.2020 за порушення вимог статей 11, 14, 216 Статуту внутрішньої служби, невиконання загальних обов`язків військовослужбовців, порушення порядку звернення із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, самовільному вибутті за межі гарнізону на позивача відповідно до статей 5, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» (а.с. 63).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2020 № 202 позивача зараховано на всі види забезпечення з 27.08.2020 (а.с. 10).

Також судом було встановлено, що 31.08.2020 командиром механізованого батальйону на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, що майор ОСОБА_1 , заступник командира механізованого батальйону з артилерії 31.08.2020 був відсутній на ранковому шикуванні механізованого батальйону, чим порушив вимоги статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та розпорядок дня, затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2323 від 25.12.2019 (а.с. 50).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2020 № 1525 за порушення вимог додатку 1 (розпорядку дня) пункту 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2323 від 25.12.2019 за відсутність на ранковому шикуванні 31.08.2020 майору ОСОБА_1 , заступнику командира механізованого батальйону (з артилерії) накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» (а.с. 51).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно статті 14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

В силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 129 Статуту внутрішньої служби внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Статтею 130 Статуту внутрішньої служби передбачено, що внутрішній порядок досягається, зокрема, неухильним виконанням розпорядку дня.

Згідно статті 199 Статуту внутрішньої служби розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування. Для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом.

В силу статті 200 Статуту внутрішньої служби розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року. Розпорядок дня затверджується на навчальний рік (період навчання) і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.

Військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини (стаття 216 Статуту внутрішньої служби).

Стаття 219 Статуту внутрішньої служби передбачає, що усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (стаття 5 Дисциплінарного статуту).

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування не призначається:

- у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу;

- якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Як вже було встановлено судом, за фактом відсутності позивача на ранковому шикуванні 12.08.2020 було призначено службове розслідування, яким встановлено, що майор ОСОБА_1 , помічник командира механізованого батальйону з артилерії, 11.08.2020 о 20:00 після телефонної розмови з дружиною виїхав до міста Конотоп Сумської області для вирішення особистих питань. Про те, що убуває 11.08.2020 о 20:00 до міста Конотоп Сумської області для вирішення особистих питань, майор ОСОБА_1 , діючи умисно та всупереч інтересам служби, не доповів командуванню та самовільно убув за межі Чернігівського гарнізону.

Під час проведення службового розслідування позивачем були надані пояснення, згідно яких 11.08.2020 близько 20:00 зателефонувала дружина і сказала, що занедужала. Так як у нього неповнолітня дитина і залишити немає з ким, він виїхав додому, щоб вирішити це питання. 12.08.2020, почуваючи себе в незадовільному стану звернувся до лікаря, який призначив лікування, але йому стало гірше. 13.08.2020 знову звернувся до лікарні та був відкритий листок непрацездатності (а.с. 60).

Суд повторно зазначає, що відповідно до статті 216 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини.

Однак, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивач не виконав свого обов`язку письмового повідомлення командира військової частини про необхідність виїзду за межі гарнізону у зв`язку з сімейними обставинами, що свідчить про недотримання вимог статей 11, 216 Статуту внутрішньої служби.

Також, позивач не звернувся ні до свого безпосереднього начальника, ні до наступного прямого начальника з питанням виїзду за межі гарнізону, чим також не дотримався вимог статті 14 Статуту внутрішньої служби.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на звернення до медичного закладу 12.08.2020 та перебування на лікарняному з 13.08.2020 по 22.08.2020, оскільки вказані обставини не перебувають у причинному зв`язку з виїздом позивача 11.08.2020 за межі гарнізону без письмового попереднього повідомлення про це командира військової частини.

Суд вважає, що проходження лікування з 13.08.2020 в Комунальному некомерційному підприємстві Конотопської міської ради «Конотопська міська лікарня» не може бути доказом неможливості завчасного (11.08.2020) письмового повідомлення командира військової частини про виїзд за межі Чернігівського гарнізону, інших доказів про повідомлення позивачем командира військової частини про його виїзд за межі гарнізону не надано.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення вимог статей 11, 14, 216 Статут внутрішньої служби, невиконання загальних обов`язків військовослужбовців, порушення порядку звернення із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, самовільному вибутті за межі гарнізону, у зв`язку з чим на позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 538 від 08.09.2020 правомірно накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2020 № 1525, то суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, розділом ІІ Порядку визначені випадки, в яких може бути призначено службове розслідування, в яких випадках воно не призначається, та мета, з якою проводиться таке службове розслідування.

В будь-якому випадку, стаття 5 Дисциплінарного статуту передбачає, що рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності приймається залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Так, підставами для скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2020 № 1525 позивач зазначає те, що з приводу факту порушення ним службової дисципліни не проводилось службове розслідування, у нього не відбирались пояснення, а ранкові шикування не проводились у зв`язку з випадками гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом «COVID-19».

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що притягненню військовослужбовця до відповідальності може передувати проведення службового розслідування, у ході якого встановлюються обставини, зазначені у пункті 3 розділу ІІ Порядку, проте не призначається службове розслідування, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення).

Отже, визначення необхідності призначення службового розслідування є дискрецією командира військової частини в межах норм чинного законодавства в залежності від конкретних обставин.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не наводить жодних пояснень та не надає суду жодних доказів щодо поважних причин його відсутності на ранковому шикуванні 31.08.2020, які б надавали можливість оцінити суду їх значення для прийняття відповідного рішення командиром військової частини.

Позивачем не надано будь-яких доказів та не наведено переконливих мотивів, які б свідчили про безпідставність накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Щодо посилання позивача на не проведення ранкових шикувань у зв`язку з наявністю випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом «COVID-19», то суду також не надано жодних доказів внесення змін до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 .

Зважаючи на встановлені обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що обставини, що передували притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження.

За таких обставин, доводи позивача про протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2020 № 1525 спростовуються наявними у справі доказами та є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.11.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна