Справа № 140/8187/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/8187/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу виникнення права на призначення пенсії з 28.06.2021 (наступний день після виповнення 54 років).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Черче Камінь-Каширського району Волинської області, де проживає по даний час. У період з 1988 по 1990 була зареєстрована у с.Растів Турійського району, але з квітня 1989 по листопад 1990 фактично проживала у с.Черче без реєстрації. Також посилається, що є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і має відповідне посвідчення 3 категорії, наявність якого підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому зазначає, що періоди роботи (з 1988 працювала у колгоспі Турійського району) та навчання (з 1985 по 1987 навчалася у Єльненському с/г технікумі) на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, лише доводять те, що вона працювала і навчалась, а не проживала там. Стаж роботи необхідний для призначення пільгової пенсії наявний.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що має право при виході на пенсію на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З приводу призначення відповідного пенсійного забезпечення позивач звернулася із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку до Відділу обслуговування громадян №4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області.

ГУ ПФУ у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку в зв`язку з тим, що у період з 1988 по 1990 роки позивач була зареєстрована у с.Растів Турійського району, територія якого не віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, тому період її проживання на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 02 роки 03 місяці 18 днів, відтак не має права на призначення пенсії відповідно з вимогами ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушують її законні права та інтереси, оскільки факт проживання та реєстрації позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.05.1987 по даний час підтверджується довідкою про місце проживання від 03.08.2021 №1840, виданою №16 Черченським старостинським округом виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради, довідкою від 02.08.2021 №299 виконавчого комітету Турійської селищної ради та трудовою книжкою. З огляду на вказані підстави позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.18).

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на адміністративний позов (а.с.21-25) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що поданими позивачем документами не підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 3 років станом на 01.01.1993 року (підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю 2 роки 3 місяці 18 днів (з 11.03.1988 по 16.05.1988 та з 20.11.1990 по 31.12.1992). Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років. При цьому за поданими позивачем документами для призначення пенсії до страхового стажу зараховані всі періоди і він становить 18 років 8 місяців 29 днів. Виходячи з вище викладеного, ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» так, як не дотримано вимог, встановлених цією статтею.

Крім того, вказує, що з огляду на підстави, предмет та учасників спірних правовідносин з приводу рішення №04 від 21.07.2021, вирішення такого спору потребує залучення до справи відповідача - ГУ ПФУ в Рівненській області.

Ухвалою суду від 08.09.2021 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.38-39).

Відповідач2 ГУ ПФУ у Рівненській області у відзиві на адміністративний позов (а.с.43-45) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що право на пенсію із зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796 визначається з урахуванням періодів проживання або роботи на території радіоактивного забруднення та за наявності необхідного трудового стажу. Станом на 12.07.2021 позивач досягнула 54 роки. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії, та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 18 років 11 місяців 5 днів. Звертає увагу суду, що управлінням за доданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди. Крім того, із наданою позивачем довідкою від 08.07.2021 №1476 станом на 1 січня 1993 року підтверджено проживання в зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 3 місяці 18 днів (з 11.03.1988 по 16.05.1988 та з 20.11.1990 по 31.12.1992). Позивач не проживала (не відпрацювала) 3 роки станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення. Таким чином враховуючи положення статті 55 Закону №796, немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи третьої категорії, через відсутність документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років та через відсутність необхідного страхового стажу 22 роки (28-6). Крім того, представник відповідача зазначає, що користуючись посвідченням потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону №796.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 29.12.1993 Волинською обласною державною адміністрацією, є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, (категорія 3) (а.с.11).

Позивач 12.07.2021, тобто у віці 54 роки, звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.27-28).

ГУ ПФУ в Рівненській області 20.07.2021 прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №04 у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу 22 роки. При цьому рішенням від 21.07.2021 №04 даний відповідач відмовив у призначенні пенсії позивача з тих підстав, що документами не підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 3 років станом на 01.01.1993 та відсутності підстав для застосування до позивача початкової величини, а також відсутністю необхідного страхового стажу 28 років (а.с.23-26).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон України №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_2 з 27.06.1967 по вересень 1985 року; з 11.03.1988 по 16.05.1988; з 20.11.1990 по даний час зареєстрована і проживає в с.Черче Камінь-Каширського району, що підтверджується довідкою старости Черченського старостинського округу від 03.08.2021 №1840 (а.с.15).

Позивач з 1988-1990 була зареєстрована та проживала в селі Растір Турійського району Волинської області, що підтверджується довідками виконавчого комітету Турійської селищної ради від 02.08.2021 №299, Турійської селищної ради від 03.08.2021 №186 (а.с.12, 14).

При цьому в період з 25.08.1984 по 26.06.1987 позивач проходила навчання в Єльнинському сільськогосподарському технікумі, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.19-21).

Таким чином, оскільки позивач станом на 31.07.1986 в зоні гарантованого добровільного відселення не проживала та постійно там не працювала, тому не має права на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки.

Частинами третьою та четвертою статті 15 Закону №796-XII встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Отже, наявне у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

За таких обставин у спірних правовідносинах зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку - на 1 рік за 2 роки проживання. Тобто, позивач набуде право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у 59 років.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а.

Разом з тим, суд звертає увагу, що для осіб, які набули право на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення 54-річного віку, у 2021 році, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 22 (стаж, передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (28), зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку (6)).

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення особою відповідного віку.

Як вбачається з трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 06.12.1984 та рішення №04 від 20.07.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком (а.с.19-21, 23-24), страховий стаж позивача становить 18 років 11 місяців 5 днів, що в даному випадку не є достатнім для призначення пенсії за віком.

Вказана обставина ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечується та не спростовується.

Таким чином, враховуючи, що страховий стаж позивача становить менше 22 роки, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки до позивача не застосовується у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, тому позивач у віці 54 роки не має права на призначення пільгової пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XIІ, з огляду на що відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій