Справа № 200/11861/21
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 р. Справа№200/11861/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення № 18 від 20.08.2021 року, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії державного службовця,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення № 18 від 20.08.2021 року, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії державного службовця. Просила суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення № 18 від 20.08.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої біло сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 20.07.2021 року № 1169/19-16, 1165/19-16, 1188/19-16; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 з 18.08.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 20.07.2021 року № 1169/19-16, 1165/19-16, 1188/19-16; 3) зобов`язати нарахувати та виплатити Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_1 з 13.08.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообо`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 20.07.2021 року № 1169/19-16, 1165/19-16, 1188/19-16.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.08.2021 року № 18 ОСОБА_1 було відмовлено у переведені з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у зв`язку із тим, що вона не досягла пенсійного віку.

Отже, позивач вважає що її права були порушенні таким рішенням відповідача, у зв`язку із чим вона звернулась до суду.

17 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

13 жовтня 2021 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Таким чином, відповідач зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Оскільки позивач не достягла відповідного віку та не має 20-ти річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця останньої роботи на час досягнення пенсійного віку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення від 20.08.2021 року № 18 про відмову в перерахунку пенсії з переведенням на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», як особі 2-ї групи інвалідності у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Отже, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вважає спірне рішення законним та таким, що прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

28 жовтня 2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723 «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року № 899 «Про державну службу», та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723 «Про державну службу» вік і страховий стаж. Особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, з 01.05.2016 року втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723 «Про державну службу», проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у встановлених ст. 33 цього Закону розмірах.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що з урахуванням чинного законодавства, у Головного управління відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 053347 від 30.05.2018 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України № 1058-IV.

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 через ВЕБ портал Пенсійного фонду звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності другої групи, призначеної відповідно до Закону України № 1058-IV на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.08.2021 року № 18 ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державна службу» у зв`язку з тим, що вона не досягла пенсійного фонду.

Отже, спірним питання даної справи є правомірність дій Пенсійного фонду, що відмови позивачу в переведенні її з пенсії по інвалідності на пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII з 01.05.2016 року втратив чинність закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII передбачено, що Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, а які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII).

Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , працювала на різних посадах державного службовця: з 22.12.1998 року по 11.05.2002 року на посаді головного спеціаліста по контролю за сплатою страхових зборів Артемівського районного ПФУ; з 19.08.2002 року по 18.06.2021 року на різних посадах в Пенсійному фонді України.

18 червня 2021 року ОСОБА_1 на підставі наказу від 08.06.2021 року № 295-О було звільнено з посади державного службовця головного спеціаліста фінансово економічного відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за власним бажанням.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, та, відповідно, правові підстави для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної їй згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

Отже, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за правилами пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, якими не передбачено нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 13.02.2019 року по зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення № 18 від 20.08.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки в спірному рішенні не розглядалося питання щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , та не міститься відмови у призначенні пенсії у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.07.2021 року №№ 1169/19-16, 1165/19-16, 1188/19-16, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в яких позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити з 13.08.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.07.2021 року №№ 1169/19-16, 1165/19-16, 1188/19-16, суд зазначає наступне.

При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України»

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій «прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даній справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірне рішення використав повноваження не з метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); без дотриманням принципу рівності перед законом, дискримінаційно; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Наведена правова позиція цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.02.2019 року у справі № 699/155/17, від 26.02.2019 року у справі № 497/2223/16-а.

Судом встановлено, що у спірному рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області не надано оцінки довідкам про заробітну плату, виданих Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.07.2021 року №№ 1169/19-16, 1165/19-16, 1188/19-16, єдиною підставою для відмови в переведенні на пенсію за іншим Законом вказано недосягнення відповідного віку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, як передчасні.

При цьому, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивача від 13.08.2021 ркоу про переведення на пенсію за іншим Законом, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. 26 Армії, 6, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про скасування рішення № 18 від 20.08.2021 року, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії державного службовця задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. 26 Армії, 6, ) № 18 від 20.08.2021 року щодо відмови ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. 26 Армії, 6, ) повторно розглянути заяву від 13 серпня 2021 року ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Тарасенко