Справа № 450/2033/21
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2033/21 Провадження № 2-а/450/39/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4243059 від 22 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 22.05.2021 року неправомірно щодо нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 4243059. Суть адміністративного правопорушення вказано в постанові: «порушення 2.1. б ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст.126 КУпАП. Вважає, що зазначена постанова серії ВР №169755 від 07.08.2018 року винесена з порушенням норм адміністративного та адміністративно-процесуального права, тому є незаконною, через що підлягає скасуванню, вказує, що правил дорожнього руху не порушував. Зазначає, що свідоцтво про реєстрацію на причіп - марки ШЗК, реєстраційний номер НОМЕР_1 , модель 06Турист, він не відразу пред`явив на вимогу працівника поліції рядовому ОСОБА_2 , а лише через 15-20 хвилин, коли під`їхав батько його дружини ОСОБА_3 , який є власником причепа, до місця зупинки і передав його позивачу для пред`явлення поліцейському. Зазначає, що оскільки не прорушував правил дорожнього руху у поліцейського не було підстав зупиняти керований ним транспортний засіб, а тому для перевірки наявності реєстраційних документів у працівників поліції не було підстав.

04.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

10.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов заперечив у зв`язку з тим, що такий є необґрунтованим, непідтвердженими жодними доказами. Зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документ, що передбачений п. 2.1 ПДР. Виконання водієм вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів є самостійним обов`язком водія, який не залежить від правомірності чи неправомірності інших дій правоохоронця. Вказує, що у самій позовній заяві, позивач зазначив, що пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб через 1-20 хв., що підтверджує факт керуванням позивачем транспортним засобом без реєстраційного документа. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки постанова у справі є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав у ньому наведених, дав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши думку представника відповідача, висловлену у поданому на адресу суду відзиві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою поліцейського рядового поліції Відділення поліції № 2 ЛРУП ГУНП у Львівській області Кулинича М. Р. серії ЕАН № 4243059 від 22.05.2021 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 22.05.2021 року о 12:01 у м. Городок, вул. Комарнівська, 70, керував транспортним засобом AUDI 03 д.н.з. НОМЕР_2 з причепом ШЗК 06 д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію на причіп, чим порушив п. 2.1.б ПДР.

Відповідно до п. 2.1. б ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідальність за керування водієм транспортним без реєстраційного документа на транспортний засіб, передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Встановлено, а також стверджено сами позивачем у позовній заяві, та наданих суду поясненнях, що інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, оскільки позивач пред`явив реєстраційний документ на причіп через 15-20 хв після зупинки транспортного засобу.

Працівник поліції надав вимогу пред`явити для перевірки документи передбачені пунктом 2.1 ПДР України, згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 32 «Про Національну поліцію України», здійснюючи своєчасне реагування на вчинене адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію України».

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України - причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Пункт 2.4 «а» ПДР України зазначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 127/19283/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Разом з тим, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Позивач у позовній заяві зазначає, що він мав право не пред`являти реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, оскільки правил дорожнього руху не порушував і підстав для його зупинки не було, а тому зупинка його транспортного засобу була незаконною.

Суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначає, що виконання водієм вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів є самостійним обов`язком водія, який не залежить від правомірності чи неправомірності інший дій правоохоронця.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративнихправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст. 258 КУпАП, яка є спеціальною до ст. 276 КУпАП, випливає, що у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що на місці правопорушення поліцейський правомірно провів розгляд справи та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ЕАН № 4243059 від 22.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність зясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з врахування та належною перевіркою всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність та суду наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відповідно до чинного законодавства, а тому таку слід залишити без змін.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позову слід залишити без задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4243059 від 22 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.09.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук