Справа № 640/30837/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Київ № 640/30837/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ВІЛМАР Україна»
доПівденного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.09.2020 №№,
Пр-к позивача, Заржицька В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ВІЛМАР Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу ВПП ДПС від 17.09.2020 № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу ВПП ДПС від 17.09.2020 № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2020 відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 26.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 23.06.2021 здійснено процесуальне правонаступництво та замінено первісного відповідача Офіс великих платників податків ДПС на Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками Акта перевірки щодо порушення відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми від`ємного значення і бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є хибними, базуються виключно на суб`єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляд справи. Із наданого до матеріалів справи відзиву вбачається, що відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, адже третіми особами в ланцюгу постачання порушено норми податкового законодавства при формуванні власних показників податкової звітності, внаслідок чого саме позивач не має право на отримання податкових вигод у формі податкового кредиту за результатами господарських операцій із своїм прямим контрагентом-постачальником через безтоварність господарських операцій між таким контрагентом-постачальником і третіми особами в ланцюгу постачання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2020 року Офісом великих платників податків ДПС на підставі акта перевірки №26/28-10-53-11/36369434 від 21.08.2020, винесено наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № , яким позивачу за порушення п.п.198.1, 198.2, 198.3, 200.1, 200.4 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2020 року в сумі 11 420 515 грн;

- № , яким позивачу за порушення п.п.198.1, 198.2, 198.3, 200.1, 200.4 Податкового кодексу України зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2020 року в сумі 1 969 263,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 492 316,00 грн.

Передумовою винесення вказаних ППР став висновок контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту на суму 13 389 778 грн (11 420 515 + 1 969 263).

Як вбачається з акта перевірки та письмового відзиву відповідача, зменшення від`ємного значення і бюджетного відшкодування з ПДВ та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на обставинах: 1) безтоварності господарських між позивачем і прямими постачальниками ТОВ «Олійний дім», ТОВ «Золотий дракон» в травні 2020; 2) включення позивачем до податкової декларації за травень 2020 податкового кредиту в сумі 770 593 грн, сформованого за квітень 2020 року по ТОВ «Олійний дім», хоча відповідно до акту попередньої перевірки №21/28-10-53-11/36369434 від 17.07.2020 встановлено безтоварність господарських операцій між позивачем і ТОВ «Олійний дім» в квітні 2020; 3) включені позивачем до податкової декларації за травень 2020 податкового кредиту в сумі 85 494,04 грн, сформованого за квітень 2020 року по ТОВ «ТК «Золотий дракон», хоча відповідно до акту попередньої перевірки №21/28-10-53-11/36369434 від 17.07.2020 встановлено безтоварність господарських операцій між позивачем і ТОВ «Золотий дракон» в квітні 2020; 4) завищенні рядка 16.1 Декларації з ПДВ за травень 2020 року «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» значення рядка 21 Декларації попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 8 204 534,00 грн, на підставі акта попередньої перевірки №21/28-10-53-11/36369434.

Безтоварність господарських операцій, в свою чергу, обґрунтовується відповідачем з огляду на наявність податкової інформації про відсутність у третіх осіб в ланцюгу постачання господарських можливостей на поставку зернових на користь ТОВ «Олійний дім», ТОВ «Золотий дракон».

Таким чином, зменшення позивачу від`ємного значення і бюджетного відшкодування в цілому на суму 5 185 244,00 грн виходить із претензій контролюючого органу до третіх осіб, з якими позивач безпосередньо у взаємовідносини не вступав.

Завищення податкового кредиту на суми 770 593 грн, 85 494 грн і від`ємного значення на суму 8 204 534 грн, як зазначено вище, ґрунтується на обставинах попереднього акту перевірки №21/28-10-53-11/36369434 від 17.07.2020.

Не погоджуючись із правомірністю і обґрунтованістю наведених в акті перевірки доводів контролюючого органу, як наслідок, правомірністю оскаржуваних ППР, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої /особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту

Згідно пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 200.1 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Поряд з цим, згідно абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, формування податкового кредиту з податку на додану вартість має бути фактично здійснене і підтверджене належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Разом з тим, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Як вже зазначалось, однією з підстав для позбавлення позивача права на від`ємне значення і бюджетне відшкодування стало те, що в ланцюгах постачання:

1) ТОВ «Могол-Агро» - ТОВ «Олійний дім» - Позивач,

2) (ТОВ Могол-Агро», ТОВ «Юкрейн Кернел») - ТОВ «ТК «Золотий дракон» - Позивач

у ТОВ «Могол-Агро» і ТОВ «Юкрейн Кернел» згідно наявної податкової інформації, відсутні виробничі (господарські) можливості на вирощування насіння соняшника і шроту у кількості, яка була необхідна контрагентам позивача ТОВ «Олійний дім» і ТОВ «Золотий дракон» для виготовлення олій і шроту в кількості, що була поставлена в подальшому позивачу.

При цьому, жодних зауважень до оформлення господарських операцій безпосередньо між позивачем і ТОВ «Олійний дім», ТОВ «ТК «Золотий дракон» акт перевірки в собі не містить.

На переконання суду, контролюючий орган неправомірно використав інформацію про порушення законодавства в ланцюзі постачання, фактично контрагентом контрагента позивача, з урахуванням наступного.

За змістом норм ПКУ, що регулюють адміністрування ПДВ, не є обов`язковою передумовою для зменшення бюджетного відшкодування або від`ємного значення, визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім платником податку у такому ланцюгу.

При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом.

Навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на від`ємне значення або відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.

Жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність додатковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11 вересня 2018 року по справі №804/4787/16.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Таким чином, оскільки податкова інформацію про порушення норм податкового законодавства третіми особами в ланцюгу постачання на час винесення оскаржуваних ППР лишилась не підтверджена належними і допустимими доказами - актом документальної перевірки і відповідними ППР по відношенню до контрагентів в ланцюгу постачання, то суд приходить до висновку, що первісний відповідач, використовуючи фактично передчасно інформацію про порушення законодавства ТОВ «Могол-Агро», ТОВ «Юкрейн Кернел», протиправно застосував до позивача негативні наслідки, порушуючи принцип персональної відповідальності.

Аналогічним чином, без проведення документального контрольного заходу стосовно прямих контрагентів позивача із наданням останнім права подати власні письмові поясненні і документи на їх підтвердження щодо правомірності формування власних показників податкової звітності, не є можливим стверджувати про порушення зазначеними особами відповідних норм ПКУ, оскільки будь-яка податкова інформація має бути підтверджена або спростована виключно за результатами проведення перевірки. В іншому випадку говорити про недобросовісну поведінку суб`єкта господарювання є не прийнятним.

Посилання контролюючого органу в додаткових письмових поясненнях, що викладені в клопотанні про заміну неналежного відповідача (вх.№0-14/84711/21 від 28.05.2021) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 №160/15514/20, яким встановлено безтоварність господарських операцій ТОВ «ТК Золотий дракон» із в тому числі ТОВ «Юкрейн Кернел», є недоречними, оскільки постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.08.2021 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, а позовні вимоги ТОВ «ТК Золотий дракон» про визнання протиправним та скасування ППР задоволено повністю (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99585117) .

У той же час, як вбачається з акта перевірки, контролюючим органом було детально здійснено аналіз змісту та обсягу господарських операцій між позивачем і ТОВ «Олійний Дім», ТОВ «ТК «Золотий дракон», що вказані в наданих позивачем до перевірки договорах, податкових накладних, видаткових накладних ТТН, платіжних документах (ст.19-33 акта перевірки).

Жодних зауважень до належності оформлення наданих до перевірки документів акт перевірки в собі не містить.

Ідентичні документи у формі належним чином засвідчених копій долучено позивачем до матеріалів справи.

Зі змісту долучених до матеріалів справи документів судом встановлено, що між ТОВ «Дельта Вілмар Україна» (Покупець) і ТОВ «Олійний Дім», ТОВ «ТК «Золотий дракон» (Постачальники) було укладено ряд однотипних договорів, відповідно до п.1.1 яких Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити шрот соняшниковий / олію соняшникову нерафіновану на умовах, викладених в цьому Договорі.

Виконання зазначених договорів у повному обсязі підтверджується долученими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, ТТН, посвідчень якості.

При цьому, ТТН підтверджується безпосереднє отримання позивачем олії соняшникової / шроту соняшникового в Комплексі перевантаження та переробки олій за адресою м. Южне, вул. Індустріальна, 6, що належить ТОВ «Дельта Вілмар Україна».

Подальший продаж шроту соняшникового і олії соняшникової нерафінованої позивачем на користь третіх осіб підтверджується зовнішньоекономічними контрактами №300000759 від 23.07.2019, №300000770 від 20.08.2019, Специфікаціями №№10842, 10383, а також відповідними актами приймання-передачі вантажу, ВМД, рахунками та банківськими виписками, повідомленнями про фактичне вивезення, копії яких долучено до матеріалів справи.

Суд не надає оцінку доводам контролюючого органу про відсутність у ТОВ «Могол-Агро» та інших осіб в ланцюгу постачання посівних площ для вирощування необхідної кількості насіння соняшнику та невідповідність придбаних і проданих зазначеними суб`єктами господарювання товарів відповідно до наявної у відповідача податкової інформації, оскільки питання правомірності формування ТОВ «Могол-Агро» і іншими особами власних показників податкової звітності виходить за межі предмета доказування в рамках даної справи.

При цьому, наполягаючи на необхідності перевірки контролюючим органом достовірності податкової інформації стосовно ланцюга постачання, суд приймає до уваги те, що позивачем перед придбанням товару у спірних контрагентів, було отримано від останніх письмові пояснення із первинними документами на їх підтвердження стосовно того, що ТОВ «ТК Золотий дракон» у квітні-травні 2020 було придбано насіння соняшнику у ТОВ «Алькон-Сервіс» 523,13 тон; у ТОВ «Могол-Агро» 455,00 тон, у ФГ «Сиротенко» 37,56 тон, у ФАФГ «Ольвія» 364,77 тон, у ФГ «Квітка ІМ» 50,77 тон, у ФГ «Прибуткове» 49,53 тон, у ПП «МАІС» 19,23 тон, у ТОВ «Продюгрейд» 948,80 тон, всього 2448,80 тон, що навіть у випадку виходу олії на рівні 40%, як то зазначає відповідач, є достатнім для виготовлення ТОВ «ТК «Золотий дракон» 508,50 тон олії.

ТОВ «Олійний дім» надано позивачу первинну документацію на підтвердження придбання 5 415,28 тон насіння соняшнику у власних контрагентів (ст.8-9 позовної заяви), що є цілком достатнім для виробництва поставлених ТОВ «Олійний дім» для ТОВ «ТД Дельта Вілмар» 1426,92 тон олії соняшникової нерафінованої і 2 188,54 тон шроту соняшникового.

Відтак, Окружний адміністративний суд міста Києва не вважає за доцільне повторно детально аналізувати вже проаналізовані контролюючим органом первинні документи по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Олійний дім», ТОВ «ТК «Золотий дракон», адже як зазначено вище, жодних зауважень до наданих до перевірки документів акт перевірки в собі не містить.

Слід зазначити, що надані до перевірки та до матеріалів справи позивачем первинні документи мають такі обов`язкові реквізити: найменування платника податків та його контрагента, назву документа, дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис, що дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Отже, надані позивачем первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу статті 44 Податкового кодексу України, ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не приймаючи до уваги змісту та обсягу господарських операцій, що вказані в наданих до перевірки документах, тим самим приходячи до переконання про відсутність об`єкту оподаткування по спірним господарським операціям, контролюючий орган посилається на те, що внаслідок порушень норм податкового законодавства третіми особами в ланцюгу постачання, з якими позивач безпосередньо у взаємовідносини не вступав, вказані документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, внаслідок чого останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до показників податкової звітності.

Суд позбавлений можливості прийняти до уваги посилання відповідача на невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», адже самі по собі порушення норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, не можуть бути доказом протиправної поведінки позивача.

В розумінні ст.16 ПК України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та в подальшому від`ємного значення і бюджетного відшкодування.

ПК України не містить в собі таких підстав для збільшення платнику податків грошового зобов`язання / зменшення від`ємного значення ПДВ, як наявність розбіжностей між податковим кредитом покупця та податковими зобов`язаннями відповідача, та/або наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак «фіктивності» контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується належним чином завіреними копіями доказів, що наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об`єктів оподаткування по спірним господарським операціям, ґрунтується виключно на припущені порушень норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до показників податкової звітності.

При цьому, твердження суду про наявність в доводах контролюючого органу виключно припущень щодо неправомірної поведінки постачальників в ланцюгу постачання, ґрунтується на тому, що оскільки представником відповідача не надано доказів прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, якими б таким особам збільшувались/зменшувались суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість, то доводи, викладені в акті перевірки позивача, є лише думкою певної посадової особи, відповідальної за складання таких актів.

Відтак, доводи, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентами недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності»/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Частина 1 ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов`язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з пояснень позивача, а зворотного акт перевірки не містить, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагенти позивача, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин в ході розгляду даної справи встановлено не було.

Посилання контролюючого органу на акт попередньої перевірки №21/28-10-53-11/36369434 від 17.07.2020, яким встановлено безтоварність господарських операцій між позивачем і ТОВ «Олійний дім», ТОВ «Золотий дракон» в квітні 2020; завищення рядка 16.1 Декларації з ПДВ за травень 2020 року «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» значення рядка 21 Декларації попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 8 204 534,00 грн, судом відхиляються, як передчасні, оскільки як станом на час винесення оскаржуваних в рамках даної справи ППР, так і станом на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, податкові повідомлення-рішення, що прийняті на підставі акта попередньої перевірки №21/28-10-53-11/36369434 від 17.07.2020 не є узгодженими (оскаржуються в рамках справи 640/29268/20), а тому висновки зазначеного акта не мають юридичного значення до набрання рішенням по справі №640/29268/20 законної сили та є лише суб`єктивною думкою особи, відповідальної за складання акта перевірки.

Вищевказана позиція Окружного адміністративного суду м. Києва узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так, основним висновком у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» № 3991/03 Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відтак, приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що контролюючим органом з посиланням на належні та допустимі докази, не доведено обставин протиправного формування позивачем показників податкової звітності по взаємовідносинах зі спірними контрагентами.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, внаслідок чого є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 17.09.2020 № , .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ВІЛМАР Україна» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 (двадцять одна тисяча двадцять грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕЛЬТА ВІЛМАР Україна» (код 33268860, адреса: 65481, Одеська обл., місто Южне, ВУЛИЦЯ ІНДУСТРІАЛЬНА, будинок 6).

Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 44104032, адреса: 65015, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повне рішення складено 03.11.2021.

Суддя П.О. Григорович