Справа № 200/6986/21
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р. Справа№200/6986/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., за участю:

секретаря Перерви Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Барабан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання неправомірними дій щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації при звільненні, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення за період з 04 березня 2017 року по 03 листопада 2020 року, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби,

визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати компенсації середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні,

зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за:

невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 04 березня 2017 року по 03 листопада 2020 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби,

компенсацію середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні,

індексацію грошового забезпечення за період з 04 березня 2017 року по 03 листопада 2020 року, виходячи з розрахунку базового місяця - лютий 2008 року та положень постанови КМУ від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 04.03.2017 року по 03.11.2020 року проходив службу у Слов`янському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. 25.03.2019 року йому було надано статус учасника бойових дій. Наказом відповідача № 460 о/с від 30.10.2020 року позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, при цьому відповідачем не проведено повного розрахунку під час звільнення, а саме не виплачено грошову компенсацію за невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки та індексацію грошового забезпечення. На звернення щодо здійснення необхідних виплат, відповідач листом повідомив про вирішення спору в судовому порядку. З вказаною бездіяльністю відповідача позивач не погоджується, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

14 липня 2021 року позивачем надана заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якими просив:

визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 12 березня 2020 року по 03 листопада 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» та зобов`язати відповідача нарахувати та виплати додаткову доплату до грошового забезпечення за період з 12 березня 2020 року по 03 листопада 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни»,

визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати заборгованості у вигляді доплати за несення ним служби в нічний час за період з 04 березня 2017 року по 31 грудня 2017 року, за період з 01 вересня 2019 року по 01 листопада 2019 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість у вигляді доплати за несення ним служби в нічний час за період з 04 березня 2017 року по 31 грудня 2017 року, за період з 01 вересня 2019 року по 01 листопада 2019 року.

Ухвалою від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 06 липня 2021 року витребувані докази у відповідача розгляд справи відкладений на 30 липня 2021 року

12 липня 2021 року позивач надіслав заяву про закриття провадження у справі відповідно до статті 189 КАС України в частині позовних вимог щодо компенсації середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні, оскільки суми необхідного грошового забезпечення не нараховані, отже, на думку позивача, дані вимоги заявлені передчасно.

Ухвалою суду від 30 липня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними дій щодо не нарахування та невиплати компенсації середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 30 липня 2021 року підготовче провадження продовжено на тридцять днів.

В судовому засіданні 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Національної поліції в Донецькій області просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, наводячи правове обґрунтування своєї позиції, відповідач також послався на судову практику Верховного Суду у справі №808/2122/18 вказав, що виплата грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки, що передували звільненню не здійснюються, у зв`язку із відсутністю передбаченого законодавством у відповідача такого обов`язку, положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року поширюється тільки на правоохоронні органи спеціального призначення, отже вимога позивача щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку не підлягає задоволенню. Пріоритетним законом в даному спорі є Закон України «Про відпустки», який не відносить додаткові відпустки до щорічних. Окрім того, позивачу надавалась відпустка як учаснику бойових дій в 2020 році тривалістю чотирнадцять днів.

Вимога щодо виплати індексації віднесено грошове забезпечення також є безпідставною, оскільки виплачувалась з моменту набрання постанови КМУ від 18.10.2017 року №782, якою до об`єктів індексації віднесено грошове забезпечення поліцейських, тобто з 24.10.2017 року. Зазначене підтверджується довідкою про відповідні виплати з грудня 2017 року по листопад 2020 року та не спростовано позивачем.

Щодо уточнених позовних вимог відповідач вважає таке збільшення по суті новим позовом, оскільки вимоги не пов`язані та потребують надання доказів з боку позивача щодо порушення його прав в цій частині. Отже відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві, зазначила про фактичну виплату позивачу індексації віднесено грошове забезпечення, доплати за несення ним служби в нічний час, додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 12 березня 2020 року по 03 листопада 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни».

Стосовно додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, представник відповідача зазначила, що позивачу за 2020 рік надано таку відпустку із тривалістю 14 діб, з 07.02.2020 року до 20.02.2020 року, додаткову відпустку за 2019 рік позивач не використовував, відповідного рапорту не надавав. Вважає, що зазначена відпустка не переноситься на інший період та не змінюється грошовою компенсацією.

Тому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.18).

Наказом відповідача від 30.10.2020 № 460 о/с «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Слов`янського відділу поліції з 03 листопада 2020 року, на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 07 років 02 місяці 18 днів (а.с.22, 75).

На звернення ОСОБА_1 відповідач листом від 19.04.2021 року з додатками, серед іншого, повідомив, що додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, не переноситься на інший період (продовжується) у разі хвороби працівника, не переноситься на наступний календарний рік, не ділиться на частини та не замінюється грошовою компенсацією. Індексацію грошового забезпечення виплачено за період з листопада 2017 року, а виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць (а.с.26-31).

Також судом встановлено, що відповідно до наданих відповідачем довідок про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.03.2017 року по 03.11.2020 року підтверджується нарахування індексації за період з грудня 2017 року та доплату за роботу в нічний час з січня 2018 року, доплати на період дії карантину за липень-серпень 2020 року (а.с.71-72).

Довідкою від 09.07.2021 року за №2701/12/03-2021 підтверджено, що позивачу за 2020 рік надано додаткову відпустку із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій тривалістю 14 діб, з 07.02.2020 року до 20.02.2020 року, додаткову відпустку за 2019 рік позивач не використовував, відповідного рапорту не надавав. Наголошено, що зазначена відпустка не переноситься на інший період та не змінюється грошовою компенсацією (а.с.73).

Відповідачем додатково надані довідки від 21.07.2021 року про нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з квітня 2017 року по листопад 2020 року та доплати за період дії карантину за період з березня 2020 року по листопад 2020 року (а.с.82-83, 84-85).

Вказані відомості позивачем не спростовані.

Таким чином, доводи позивача в частині позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення за період з 04 березня 2017 року по 03 листопада 2020 року, доплати за несення ним служби в нічний час за період з 04 березня 2017 року по 31 грудня 2017 року, за період з 01 вересня 2019 року по 01 листопада 2019 року, додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 12 березня 2020 року по 03 листопада 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи, через що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог щодо виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, позивач в судовому засіданні визнав використання такої відпустки тривалістю 14 діб з 07.02.2020 року до 20.02.2020 року. Водночас, позивач наполягав на зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2019 року.

Вирішуючи справу та надаючи правову оцінку спірним відносинам в цій частині, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли з приводу реалізації позивачем права на соціальну відпустку, визначеного положеннями Закону України «Про відпустки», від 15.11.1996 № 504/96-ВР, Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Положеннями статті 4 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідач зазначає про те, що за своєю природою додаткова відпустка із збереженням заробітної плати, яка надається учасникам бойових дій, відповідно до положень Закону № 3551-ХІІ не є видом відпустки який надається щорічно, не переноситься на інший період, не переноситься на наступний календарний рік, не ділиться на частини та не замінюється грошовою компенсацією.

Однак, суд вважає таке твердження помилковим, з огляду на зміст пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, відповідно до якого державою гарантується надання учасникам бойових дій пільг, зокрема - додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, строком 14 календарних днів на рік.

Тобто, зазначені вище норми фактично встановлюють право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Вказаний нормативно-правовий акт визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Так, приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Водночас, положеннями абзаців сьомого та восьмого пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Зазначені норми у сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічний висновок був зроблений Верховним Судом у постанові від 07.05.2020 року у справі № 360/4127/19 та підлягає застосуванню під час розгляду цієї справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Крім того, суд зауважує, що додаткова відпустка із збереженням грошового забезпечення за своїм змістом має також майновий характер, оскільки передбачає грошову виплату поліцейському у встановленому розмірі за певний період, коли він не виконує службових обов`язків. Тобто, оплата такої відпустки має грошовий вимір, а отже, відноситься до майнових прав особи, право на які зберігається при звільненні шляхом виплати компенсації за невикористану відпустку. Таким чином, відмова відповідача від виплати такої компенсації означає позбавлення особи набутого нею під час служби майнового права, що є протиправним та не відповідає самому змісту встановленої законом пільги.

На підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2019 року та зобов`язання нарахувати та виплатити таку компенсацію.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки вони не були понесені позивачем, який звільнений від їх сплати.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 86, ) про визнання неправомірними дій щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації при звільненні, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Донецькій області () щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2019 року, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 13 жовтня 2021 року. Рішення складено у повному обсязі 02 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов