Справа № 280/8057/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року Справа № 280/8057/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району ( далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду ( далі суд) із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач) , третя особа ОСОБА_1 , в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2021 ВП №66623919, винесену старшим державним виконавцем відділу Частюком В.О. в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. (пункт 3 резолютивної частини постанови);

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 26.08.2021 ВП №66623919, винесену старшим державним виконавцем відділу Частюком В.О. в повному обсязі.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що 28.08.2021 року позивачем засобами поштового зв`язку отримані постанови відповідача від 26.08.2021 року (ВП № 66623919) про відкриття виконавчого провадження ( виконавчий лист №280/8910/20 виданий 14.07.21 згідно п.3 постановлено, стягнути з боржника виконавчий збір/основу винагороду приватного виконавця у4 розмірі 24000,00 грн.,), про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 173,87грн., за виконавчим листом № 280/8910/20, виданим 14.07.2021 про зобов`язання Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , недоплачену щорічну разову ї грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплаченої суми.

Позивач не згодний з Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26.08.2021 за ВП №66623919 «Про стягнення виконавчого збору» в частині суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. Разова грошова допомога учасникам бойових дій є доходом та власністю в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», а тому підпадає під захист, гарантований цією статтею. Сам суд у рішенні, яке знаходиться на виконанні у державного виконавця, що виніс оскаржувані постанови, констатував, що вимога позивача і стягувача у виконавчому провадженні є майновою вимогою, а тому до питання щодо стягнення виконавчого збору у даній справі підлягає застосуванню ч.2ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Рішення у справі №280/8910/20 хоча не містить у резолютивній частині слово "стягнення", однак це не виключає "майновий" характер вимоги, яка може звучати по-різному, оскільки суд не обмежений при постановленні рішення відповідними способами захисту, які він вважає правильним та ефективним при викладенні резолютивної частини і виконання вказаного судового рішення має наслідком зміну складу майна боржника та зміну складу майна стягувача, тому така вимога є майновою.

Частина 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 №1404- VIII (далі Закон №1404- VIII) містить види способів отримання коштів стягувачем, а відсутність вказівки щодо "зобов`язати перерахувати, виплатити тощо" не свідчить, що дані вимоги є немайновими. Застосування законодавцем у ч.3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» словосполучення "рішення немайнового характеру" свідчить саме про те, що вимоги не стосуються ні коштів, ні майна стягувача, а тому застосування даної частини 3 до боржника - є неправильними і не відповідає ні практиці ЄСПЛ, ні чинному національному законодавству. Отже, відповідачем при винесенні оскаржуваної Постанови помилково застосовано ч.2 ст. 27 Закону №1404- VIII, а не ч.2 ст.27 Закону №1404- VIII, що свідчить про її незаконність, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене судове засідання на 26.10.2021.

26.10.2021 судом відкладено судове засідання на 01.11.2021 в зв`язку з неможливістю розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка (а.с.102) про повідомлення судом про встановлену дату і час нового судового засідання. З відміткою представника позивача Аверіної О.О.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 01.11.20221 не з`явився до суду звернувся заявою ( вх. № 61811 від 27.10.2021) в якій зазначив що проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні та розглянути справу без участі представника відділу.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву ( вх. № 61360 від 25.10.2021), в якому зазначено, що у Відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 66623919 з виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/8910/20 від 14.07.2021 про: зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги

26.08.2021 постановою державного виконавця відділу ВП № 66623929 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Зазначає, що за приписами Закону №1404- VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору. На підставі діючих норм законодавства, державним виконавцем винесено постанову ВП № 66623919 від 26.08.2021 про стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн.

01.09.20201 на адресу відповідача надійшло повідомлення №01-15/2144 від 27.08.2021 позивача , яким повідомлено про наявність обставин, які унеможливлюють проведення виплати ОСОБА_1 , щорічної разової грошової допомоги відповідно до ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме 6800,00 грн.,

Листом від 07.10.2021 стягувач повідомив про виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/8910/20 від 14.07.20201, а саме про здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 , недоплаченої суми грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої суми 29.09.2021, тобто після відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем Постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в Постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Державний виконавець при винесенні оскаржуваної Постанови вірно оцінив заявлені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду , викладеними у постановах від 23.01.2019 по справі №703/1086/17, від 28.04.2020 по справі №480/3452/19 та 21.05.2020 по справі 3336/2056/17, які в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України, мають бути враховані при розгляді справи.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору достатньо самого факту відкриття виконавчого провадження. В даному випадку виконується рішення зобов`язального характеру , а не стягнення коштів.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.20201 у справі №280/8910/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду набрало законної сили 09.06.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до статті 12 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплаченої суми.

14.07.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №280/8910/20.

26.08.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66623919 з примусового виконання виконавчого листа №280/8910/20, виданого 14.07.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом про: зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, , у розмірі п`яти мінімальних пенсій, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Також, 26.08.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком В.О. винесено постанову ВП №66623919 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника - Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, виконавчий збір у розмірі 24000,00грн.

Не погоджуючись із постановою ВП №66623919 від 26.08.2021 про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статі 3 Закону№ 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Випадки, коли виконавчий збір не стягується, визначені у статті 27 Закону№ 1404-VIII.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз зазначеного вказує на те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язано з початком примусового виконання рішення.

У постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 зазначено про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 360/3324/19 та 23 грудня 2020 року у справі № 620/334/20.

Матеріалами справи підтверджується, що до відповідача надійшов виконавчий лист на виконання рішення суду зобов`язального характеру, тому державним виконавцем правомірно із дотриманням положень статей 26 та 27 Закону № 1404-VIII винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірі заробітної плати.

Відтак, на час відкриття виконавчого провадження та прийняття рішення про стягнення виконавчого збору, рішення суду боржником у повному обсязі не виконано, тому у державного виконавця були відсутні визначені частиною п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII підстави для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.

Крім цього, надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови з точки зору дотримання державним виконавцем встановленого Законом способу визначення суми виконавчого збору, слід вказати наступне.

Розмір виконавчого збору згідно положень частини другої-третьої статті 27 Закону № 1404-VIII визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом.

Тобто, якщо це рішення «майнового характеру», то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника - юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2021 рік встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000,00 грн. на місяць.

Оскаржуваною постановою вирішено стягнути з позивача виконавчий збір в сумі 24000,00 грн., тобто виходячи із чотирьох розмірів мінімальної заробітної плати (4 х 6000 грн.,) як за виконання рішення немайнового характеру.

Аналізуючи зміст рішення суду, а саме його резолютивну частину, яке підлягало виконання у рамках виконавчого провадження на предмет того, чи можна його вважати рішенням «майнового характеру», суд зважає на те, що у вказаному рішенні суду суб`єкта владних повноважень лише зобов`язано вчинити певні дії, відтак спір є немайнового характеру. Суд не обчислював суму недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 .. Натомість суд зобов`язав нарахувати і виплатити вказану допомогу.

Вказане кореспондується з положеннями статті 63 Закону № 1404-VIII, за змістом якої немайновими рішеннями є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Відтак, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови вірно оцінив заявлені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Управлінню соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 26, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164, ), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак