Справа № 320/14355/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року № 320/14355/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати дії управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни» - протиправними;

- зобов`язати управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем подано уточнений адміністративний позов, в якому вона просить суд:

- визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, оформлене листом №1462 від 05.08.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни»;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області надати статус "Особа з інвалідністю внаслідок війни" ОСОБА_1 та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона звільнилася зі служби в поліції 31.07.2017 за п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України «По національну поліцію» (через хворобу), їй встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Вказує, що вона звернулася до відповідача із заявою про отримання статусу інваліда війни, одна їй відмовлено, оскільки у наданій нею довідці зазначено «травма», а не поранення, контузія, каліцтво або захворювання , що пов`язане з виконанням службових обов`язків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу за електронною адресою, що підтверджується повідомленням про вручення, наявним в матеріалах справи.

Проте відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, суд керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.02.2005.

За результатами розслідування нещасного випадку, що стався 01.03.2005, Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Київській області прийшла до висновку, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження під час проходження служби при виконанні службових обов`язків, що підтверджується актом про нещасний випадок №48 від 10.11.2017.

Відповідно до свідоцтва про хворобу « 127/3в від 20.07.2017, позивач отримала травму, пов`язану із проходження служби в поліції.

Згідно з актом огляду МСЕК серії АВ №1026944 від 18.04.2019, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 01.10.2019, причина інвалідності травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує по інвалідності з 19.11.2019.

Позивач звернулася до відповідача із завою про встановлення їй статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 05.08.2020 №1462 відмовлено позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, посилаючись, мотивючи, що у наданій нею довідці, причиною інвалідності зазначена травма, а не поранення, контузія, каліцтво або захворювання, що пов`язане з виконанням службових обов`язків..

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до ст. 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 7 Закону №3551-XII визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-XII передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Відмовляючи у встановленні позивачу статусу інваліда війни, відповідач зазначив, що відсутні підстави для видачі відповідного посвідчення, оскільки у наданій нею довідці причиною інвалідності зазначена травма, а не поранення.

Суд не погоджується із зазначеними аргументами з огляду на наступне.

Згідно підпункту "а" пункту 21.5 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане військовослужбовцем під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни)», а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угрупувань, ВЛК приймає постанову у такому формулюванні: "Поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".

Крім того, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння) у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії, то відповідно до підпункту "б" пункту 21.5 Положення ВЛК приймає постанову у такому формулюванні: "Поранення (контузія, травма, каліцтво) ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби".

Отже, формулювання «травма», а не поранення, контузія, каліцтво або захворювання не є беззаперечною підставою для відмови у наданні статусу інваліда війни.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що відповідач не розглянув належним чином заяву позивача та не встановив його право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, зазначивши формальні підставі для відмови.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Проте, відмова відповідача вказаним вимогам не відповідає, оскільки відповідачем не враховано всіх обставин, що мають значення для встановлення статусу інваліда війни.

За таких обставин, відмова відповідача у встановленні статусу інваліда війни з мотивів, викладених у листі № 05.08.2020 №1462 є протиправною.

Вимога позивача про зобов`язання встановити статус інваліда війни та видати посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни встановленого законодавством зразка задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що у даному випадку відповідач не розглянув всебічно заяву позивача, оскільки за наслідками її розгляду не прийнято відповідне рішення та у листі зазначено формальну підставу відмови.

Позивач стверджує, що має право на встановлення статусу інваліда війни.

Судом надано правову оцінку стосовно підстави, на яку посилався відповідач, відмовляючи у встановленні позивачу статусу інваліда війни, відтак інші підстави, які підлягають встановленню під час видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни судом не досліджувалися.

Враховуючи вищевикладене, суд не може спростувати чи підтвердити наявності у нього права на встановлення статусу інваліда війни.

Отже, з метою належного та ефективного способу захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає на необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про встановлення статусу інваліда війни та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір", тому підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни.

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.