Справа № 120/4418/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 жовтня 2021 р. Справа №120/4418/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача фізична особа підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2021 ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача фізична особа підприємець ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що 20.06.2003 рішенням 7 сесії 24 скликання Новообиходівської сільської ради Немирівського району Вінницької області позивачці надано земельну ділянку в розмірі 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 звернулась з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Рішенням від 19.03.2021 № 404 8 сесії 8 скликання сесія сільської ради вирішила відмовити ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради в зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; на кадастровому плані не нанесена підземна лінійна споруда (каналізація); в переліку обмежень у використанні земельної ділянки не вказана охоронна зона навколо каналізації.

Позивачка вищевказане рішення Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 19.03.2021 № 404 вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки разом з поданими документами надавала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Оскільки позивач неодноразово зверталась з запитами щодо правомірності розташування каналізації на території виділеної їй земельної ділянки, просила надати підтверджуючі документи на дозвіл розміщення та іншу технічну документацію на вищезазначену каналізаційну комунікацію також одночасно просила повідомити чи діють будь - які обмеження чи сервітут на вищевказаній земельні ділянці.

Відповідач надав відповідь № 02.24.8, якою повідомив, що підтверджуючі документи про інженерне комунікаційне з`єднання та дозвіл на розміщення знаходиться у власника пансіонат « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому, позивачу необхідно витребувати вищевказані документи безпосередньо у власника пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Також відповідач надав відповідь № 02/19-63, що виконавчий комітет Райгородської сільської ради вказує наступне: «...на земельній ділянці 0,25га кадастровий номер :01:001:0431 знаходиться інженерне комунікаційне з`єднання, власниками якого є пансіонат « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підтверджуючі документи та дозвіл щодо розміщення комунікації знаходяться у власника...» та одночасно зазначають, що: «...Будь які обмеження чи сервітут на земельній ділянці не діє...».

Від імені позивача з адвокатським запитом звертався її представник до керівника пансіонату «Наш Дім» з проханням надати вищевказані документи, однак їй повідомили, що земельна ділянка 0,25 га кадастровий номер якої :01:001:0431 не є її власність, а тому, в наданні інформації їй було відмовлено.

Позивач вважає, що відповідач незаконно відмовляє їй в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради, одночасно не надаючи жодного документу щодо правомірності розташування каналізації пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на території земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка була виділена позивачці для приватизації.

Також повідомляє суд, що на даний час вирішити спірне питання щодо правомірності розташування каналізації на виділеній ОСОБА_1 земельній ділянці, зокрема у судовому порядку, не вбачається за можливе та є передчасним, оскільки на даний час дана земельна ділянки перебуває у комунальній власності, так як її приватизація не завершена. Також зазначає, що при обмірі земельної ділянки не було представника сільської ради, тому виникли неузгодженні питання з суміжними землекористувачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та після узгодження меж на місцевості технічна документація буде погоджена (лист Райгородської сільської ради №02/19-326 від 17.07.2018 року).

При цьому ОСОБА_1 зазначила, що ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не являються суміжними землекористувачами відносно виділеної їй земельної ділянки.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області 8 сесії 8 скликання від 19.03.2021 року «Про відмову гр. ОСОБА_1 , жительці с. Нові Обиходи в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради;

- зобов`язати Райгородську сільську раду Немирівського району Вінницької області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки 0,25 га кадастровий номер :01:001:043їв натурі (на місцевості).

Ухвалою суду від 14.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали від 14.05.2021 відповідачем, третьою особою отримано, що підтверджується відправленням на електрону офіційну адресу та відкриттям електронного ящику.

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання цього позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

20 червня 2003 року рішенням 7 сесії 24 скликання Новообиходівської сільської ради Немирівського району Вінницької області ОСОБА_1 надано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,25 га.

Листом Новообиходівської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 22.06.2016 року №02-16/8, позивачці повідомлено про те, що надана земельна ділянка по АДРЕСА_1 , відповідно до обмірів ПП Земельно-кадастрове бюро у розмірі 0,22 га підлягає приватизації. В той час, як частина земельної ділянки - орієнтовним розміром 0,01 га., по якій проходить інженерна комунікація (каналізація) пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділеної згідно рішення 8 сесії 23 скликання Новообиходівської сільської ради від 03.11.1999 року та висновкам Немирівської райсанепідемстанції №37 від 06.11.1999 року, по відведенню земельної ділянки по будівництво Центру здорового способу життя, не підлягає приватизації, відповідно до Земельного кодексу України (ст.113 ЗК України Зони санітарної охорони).

Листом Новообиходівської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 28 липня 2016 року №259 позивачці повідомлено, що 30 травня 2016 року працівниками ПП Земельно-кадастрове бюро було проведено кадастрову зйомку земельних ділянок. За результатами обмірів взято до уваги, що поряд з земельною ділянкою проведено каналізацію від пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, необхідно в ПП Земельно-кадастрове бюро отримати протокол погодження (встановлення та закріплення меж земельної ділянки для узгодження з суміжними землевласниками та землекористувачами).

23.12.2016 року складено Акт про те, що виділена земельна ділянка рішенням 7 сесії 24 скликання Новообиходівської сільської ради від 20.06.2003 року може бути погоджена, але на частині даної земельної ділянки буде діяти сервітут та обмежено-охоронна зона навколо інженерної комунікацій (каналізація).

В подальшому, на замовлення позивачки, Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру виготовлено технічну документацію на земельну ділянку, у власність яку бажає отримати ОСОБА_1 . Застережень щодо користування земельною ділянкою технічна документація не містила.

Рішенням відповідача 16 сесії 1 скликання від 11.09.2018 року вирішено підняти клопотання перед Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру про внесення зауважень до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), розташованої в АДРЕСА_1 (землекористувач ОСОБА_1 ), оскільки на кадастровому плані не внесена підземна лінійна споруда (каналізація) та в переліку обмежень у використанні земельної ділянки не вказана охоронна зона навколо каналізації.

Крім того встановлено, що власником інженерної комунікації, що з`єднує будівлю пансіонату ІНФОРМАЦІЯ_1 з вигребом, а також проходить через земельну ділянку, яку бажає отримати у власність ОСОБА_1 , є ФОП ОСОБА_2 .

Вважаючи рішення відповідача 16 сесії 1 скликання від 11.09.2018 року є протиправним, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Суд звертає увагу, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі № 120/629/19-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області 16 сесії 1 скликання від 11.09.2018 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)", винесеного за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.08.2018 року.

Зобов`язано Райгородську сільську раду Немирівського району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28.08.2018 року.

ОСОБА_1 розробила та повторно звернулась з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Рішенням від 19.03.2021 № 404 8 сесії 8 скликання сесія сільської ради вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 , в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради в зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; на кадастровому плані не нанесена підземна лінійна споруда (каналізація); в переліку обмежень у використанні земельної ділянки не вказана охоронна зона навколо каналізації (копію рішення до заяви додаю).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керувався наступним.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Статтею 38 Земельного кодексу України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно вимогам статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

За правилами статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 вказаної статті).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 вказаної статті).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина 4 вказаної статті).

Згідно частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положеннями частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" (далі - Закон №858-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №858-IV документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Згідно статті 20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою, у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути); ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою; д) виявлення порушених земель і земель, що зазнають впливу негативних процесів, та проведення заходів щодо їх відновлення чи консервації, рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, ущільнення, забруднення промисловими відходами, радіоактивними і хімічними речовинами та інших видів деградації, консервації деградованих і малопродуктивних земель.

Стаття 22 Закону №858-IV визначає, що землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Згідно статті 1 Закону №858-IV проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Водночас, технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом (ст. 30 Закону № 858-IV).

Відповідно до статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Питання розроблення технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульоване статті 55 Закону №858-IV.

Так, згідно частин першої та другої статті 55 Закону № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно частини восьмої статті 55 Закону № 858-IV у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Згідно з ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Так, рішенням Райгородської сільської ради №404 8 сесії 8 скликання від 19.03.2021 а відмовлено ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради в зв`язку із відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; на кадастровому плані не нанесена підземна лінійна споруда (каналізація); в переліку обмежень у використанні земельної ділянки не вказана охоронна зона навколо каналізації.

Як зазначається в вищевказаному рішенні Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області, однією із причин чому сесія сільської ради вирішила відмовити ОСОБА_1 , в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - це відсутність Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки, як видно матеріалів справи, ОСОБА_1 разом з поданими документами на затвердження технічної документації із землеустрою, надавала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (копію витягу додаю наявна у матеріалах справи).

Щодо інших причин відмови гр. ОСОБА_1 , в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) суд зазначає, що позивач неодноразово зверталась з запитами щодо правомірності розташування каналізації на території виділеної їй земельної ділянки, просила надати підтверджуючі документи на дозвіл розміщення та іншу технічну документацію на вищезазначену каналізаційну комунікацію також одночасно просила повідомити чи діють будь - які обмеження чи сервітут на вищевказаній земельні ділянці.

Однак, Відповідач надав відповідь №02.24.8 якою повідомив, що підтверджуючі документи про інженерне комунікаційне з`єднання та дозвіл на розміщення знаходиться у власника пансіонат « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому позивачу необхідно витребувати вищевказані документи безпосередньо у власника пансіонат « ІНФОРМАЦІЯ_1 » .

Також відповідач надав відповідь №02/19-63, що виконавчий комітет Райгородської сільської ради вказує наступне: «...На земельній ділянці 0,25 га кадастровий номер :01:001:0431 знаходиться інженерне комунікаційне з`єднання, власниками якого є пансіонат «Наш Дім», підтверджуючі документи та дозвіл щодо розміщення комунікації знаходяться у власника...» та одночасно зазначають, що: «...Будь які обмеження чи сервітут на земельній ділянці не діє...» (копію відповіді додаю).

Позивач звернулась з запитом через адвоката до керівника пансіонату «Наш Дім» з проханням надати вищевказані документи, однак їй повідомили, що земельна ділянка 0,25га кадастровий номер якої :01:001:0431 не є її власність, а тому в наданні інформації їй було відмовлено (копію відповіді додаю).

Суд вважаю, що відповідач незаконно відмовляє ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради, одночасно не надаючи жодного документу щодо правомірності розташування каналізації пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на території земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка була виділена позивачці для приватизації.

Також на даний час вирішити спірне питання щодо правомірності розташування каналізації на виділеній ОСОБА_1 земельній ділянці, зокрема у судовому порядку, не вбачається за можливе та є передчасним, оскільки на даний час дана земельна ділянки перебуває у комунальній власності, так як її приватизація не завершена.

З огляду на що, рішення відповідача суперечить критеріям законності, визначених ч. 2 статті 2 КАС України, а тому, адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області №404 8 сесії 8 скликання від 19.03.2021 року «Про відмову гр. ОСОБА_1 , жительці с. Нові Обиходи в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язати Райгородську сільську раду Немирівського району Вінницької області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки 0,25 га кадастровий номер :01:001:0431 в натурі (на місцевості) суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Райгородська сільська рада Немирівського району Вінницької області, як суб`єкт владних повноважень, у даному випадку наділена дискреційними повноваженнями, які полягають у можливості прийняття на власний розсуд, у відповідності до вимог чинного законодавства, одного з двох рішень, а саме: рішення про затвердження проекту землеустрою або відмову у затвердженні такого проекту.

Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Однак судом встановлено, що за аналогічних обставин Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 у справі №120/629/19-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області 16 сесії 1 скликання від 11.09.2018 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" винесеного за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.08.2018 року.

Зобов`язано Райгородську сільську раду Немирівського району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28.08.2018 року.

На виконання рішення суду Рішенням від 19.03.2021 №404 8 сесії 8 скликання сесія сільської ради вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 , в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради в зв`язку із відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; на кадастровому плані не нанесена підземна лінійна споруда (каналізація); в переліку обмежень у використанні земельної ділянки не вказана охоронна зона навколо каналізації (копію рішення до заяви додаю).

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Суд звертає увагу, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Частиною 2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У даному випадку, суд приходить до переконання, що позивачі обрали належний спосіб захисту своїх порушених прав, а саме, зобов`язання відповідача надати їм дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. У зв`язку з чим, позовні вимоги зобов`язального характеру теж підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з метою належного захисту прав позивача позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно статті 90 цього КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суб`єкт владних повноважень, який не заперечує проти позову, не довів правомірності оскаржуваного рішення, а тому з урахуванням встановлених у справі обставин, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.139 КАС України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат, їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 404 Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області 8 сесії 8 скликання від 19.03.2021 року «Про відмову гр. ОСОБА_1 , жительці с. Нові Обиходи в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в АДРЕСА_1 на території Райгородської сільської ради.

Зобов`язати Райгородську сільську раду Немирівського району Вінницької області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки 0,25 га кадастровий номер :01:001:0431 в натурі (на місцевості).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Райгородська сільська рада Немирівського району Вінницької області (22880, Вінницька область, Немирівський район, с. Райгород, вул. Миру, 16, Код за ЄДРПОУ-04327376).

Третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: