Справа № 440/2870/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2870/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Полтавської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №16299-СГ від 29.09.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою";

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 19782-СГ від 28.12.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою";

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га для надання позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

29.03.2021 ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області (надалі - відповідач 1; ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 02.08.2021 до участі у справі за цим позовом залучено в якості співвідповідача Полтавську районну раду.

Ухвалою суду від 19.08.2021 замінено у цій справі співвідповідача, Полтавську районну раду, на Полтавську міську раду (надалі - відповідач 2).

Аргументи учасників справи

В якості підстави для звернення до суду позивач вказує на неправомірну, як на її думку, поведінку відповідача, що перешкоджає початку процедури передачі їй у власність бажаної земельної ділянки. Позивач повідомила, що є власником комплексу нежитлових приміщень у с.Грабинівка Полтавського району. Це нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 1.6 га, за межами населеного пункту с.Ковалівка Полтавського району. Вказана земельна ділянка не перебуває у власності чи користуванні третіх осіб і належить до державної власності (згідно первинної позовної заяви на час виникнення спірних правовідносин - примітка суду). Позивач, бажаючи отримати цю земельну ділянку у власність задля ведення особистого селянського господарства, зверталася до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області з відповідними заявами. На її звернення наказом №16299-СГ від 29.09.2020 року було прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з посиланням на відсутність у органів Держгеокадастру повноважень з розпорядження землями житлової та громадської забудови. Позивач вказувала, що ця земельна ділянка ніколи не належала до земель житлової та громадської забудови. Після повторного звернення до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області їй було відмовлено повторно наказом №19782-СГ від 28.12.2020 року з посиланням на невідповідність поданого клопотання вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Позивач стверджувала, що невідповідностей не існує та у наказі жодним чином не вказано ні на які невідповідності.

Оскаржувані відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивач вважала протиправними та такими, що не ґрунтуються на законі.

09.06.2021 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому управління заперечувало проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача зазначав, що наказ від 29.09.2020 №16299-СГ прийнято на підставі вимог та в межах повноважень, визначених чинним законодавством. В ньому чітко зазначено, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 є те, що у ГУ Держгеокадастру в Полтавській області відсутні повноваження щодо розпорядження землями житлової та громадської забудови. При цьому, як вбачається з графічних матеріалів, доданих повторно позивачем до клопотання, вони не можуть вважатися такими, що містять відображення усіх елементів картографічної основи і відображають місце розташування бажаної земельної ділянки, відповідно це не дає можливості ідентифікувати її на місцевості. Відтак, у наказі від 28.12.2020 №19782-СГ містяться посилання на частину шосту статті 118 Земельного кодексу України із зазначенням невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам частини шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Враховуючи викладене, з урахуванням того, що при прийнятті оскаржуваного наказу від 28.12.2020 №19782-СГ Головне управління діяло в порядку, у межах та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Земельним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання, а також в межах строків, визначених статтею 118 Земельного кодексу України, підстав для визнання неправомірним та скасування наказу немає.

Крім того представник ГУ Держгеокадастру в Полтавській області звертав увагу на той факт, що з моменту внесення змін до Земельного кодексу України з 27.05.2021 у ГУ Держгеокадастру відсутні повноваження розпоряджатися землями державної власності.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 22.06.2021, позивач наполягала на тому, що додані ним до клопотання графічні матеріали повністю відповідають вимогам положень частини 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Під час розгляду даної справи відбулася зміна нормативно-правового регулювання спірних правовідносин та передача повноважень з розпорядження бажаною земельною ділянкою від ГУ Держгеокадастру в Полтавській області до місцевої об"єднаної територіальної громади.

У зв"язку з цим суд залучив до участі в справі у якості другого відповідача ухвалою від 02.08.2021 Полтавську районну раду.

Однак в подальшому було встановлено, що повноваження щодо розпорядження бажаною позивачем земельною ділянкою були передані не до Полтавської районної ради, а до Полтавської міської ради.

Тому ухвалою суду від 19.08.2021 замінено у цій справі співвідповідача, Полтавську районну раду, на Полтавську міську раду.

У наданому до суду відзиві представник Полтавської міської ради проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що позивачем повинно бути надано докази про те, чи одноосібно буде здійснюватися господарська діяльність з ведення особистого селянського господарства. Вважав що позивачем передчасно та безпідставно подано такий позов, оскільки Полтавська міська рада не розглядала будь-які звернення ОСОБА_1 , тому її право не порушувала.

13.09.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що 28.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням від 28.08.2020 (вх.№Є-19250/0/25-20) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,6 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, додавши до заяви графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.09.2020 №16299-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з підстав невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, а саме, відсутні повноваження щодо розпорядження землями житлової та громадської забудови /а.с. 52/.

11.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням від 11.11.2020 (вх.№Є-23777/0/25-20) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,6 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, додавши до заяви графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28.12.2020 №19782-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з підстав невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Позивач, не погодившись із прийнятими щодо неї наказами, вважаючи їх необґрунтованими та протиправними, звернулась до суду за правовим захистом порушеного права.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Норми права, що підлягають правозастосуванню

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина сьома статті 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому, зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Крім того, вказаною нормою наведено альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Висновки щодо правозастосування

Як встановлено судом, 29.09.2020 наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №16299-СГ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на запитувану земельну ділянку з підстави невідповідності поданого клопотання вимогам частини четвертої статті 122 Земельного колеусу України, а саме відсутні повноваження щодо розпорядження землями житлової та громадської забудови.

28.12.2020 наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №19782-СГ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на запитувану земельну ділянку з підстави невідповідності поданого на розгляд клопотання вимогам частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України.

Спірний наказ від 29.09.2020 №16299-СГ містить лише загальне посилання на статтю 122 ЗК України. Відповідачем не надано до суду жодних доказів того, що бажана позивачем земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Так само, матеріали справи не містять доказів того, що на момент розгляду заяви позивача від 28.08.2020 у ГУ Держгеокадастру в Полтавській області були відсутні повноваження на розпорядження спірною земельною ділянкою.

Спірний наказ від 28.12.2020 №19782-СГ містить лише загальні посилання на статтю 118 ЗК України без конкретизації невідповідностей, які відповідач мав на увазі.

Тобто, відповідач у наказах від 29.09.2020 та від 28.12.2020 не обґрунтував, чому стверджував, що у ГУ Держгеокадастру в Полтавській області відсутні повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою; як і не зазначив, у чому саме полягала невідповідність бажаного позивачем місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам.

Аналіз спірних наказів дає суду підстави вважати, що відповідачем не надано заявнику обґрунтованих пояснень та не наведено будь-яких конкретних доводів щодо того, що обрана нею земельна ділянка через її місце розташування порушує вимоги закону.

Крім того, наказ від 28.12.2020 №19782-СГ винесений Головним управлінням також з порушенням місячного строку, встановленого статтею 118 ЗК України для розгляду клопотань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

За викладених обставин, спірні накази, прийняті за наслідками розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд не вважає обгрунтованою відмовою у розумінні статті 118 ЗК України, оскільки вони містять лише посилання на частини шосту та сьому статті 118, 122 ЗК України та не містять при цьому конкретної мотивації відповідача щодо відсутності у останнього повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою та в чому ж саме місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відзиві на позовну заяву управління зазначає, що підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є те, що графічні матеріали, додані позивачем до клопотання, не містять відображення усіх елементів картографічної основи і не відображають місце розташування бажаної земельної ділянки, що це не дає можливості ідентифікувати земельну ділянку на місцевості.

Ці доводи суд відхиляє як безпідставні, оскільки оскаржувані накази не містять зазначених мотивів для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою. Крім того, це твердження спростовується матеріалами адміністративної справи. Надані копії картографічних матеріалів, що подавалися позивачем ОСОБА_1 відповідачу 1 (а.с.19) виготовлені на основі Публічної кадастрової карти, містять повну та достатню для ідентифікації земельної ділянки інформацію.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач 1 у спірних правовідносинах діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 29.09.2020 №16299-СГ та наказ від 28.12.2020 №19782-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою"- є протиправними та підлягають скасуванню.

З приводу захисту порушеного права позивача суд зазначає таке.

ОСОБА_1 просила у позові про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати їй дозвіл у формі наказу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,60 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

27.05.2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (далі - Закон №1423-ІХ) згідно з яким землі державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) передані до комунальної власності сільських, селищних, міських рад.

Так, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

"З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. <..>

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Тобто, з дня набрання чинності Законом №1423-ІХ до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад відповідач, як орган виконавчої влади, який здійснював розпорядження земельними ділянками державної власності, втратив права щодо розпорядження такими земельними ділянками.

Враховуючи те, що позивач у заяві від 11.11.2020 року та доданого викопіювання до неї просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Ковалівської сільскої ради, яка входить до складу Полтавської ОТГ, то з урахуванням п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, вказані землі вважаються землями відповідної територіальної громади.

В той же час, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області наразі не має повноважень в частині розпорядження землями комунальної власності, натомість такі повноваження наявні у Полтавської міської ради.

Однак Полтавська міська рада не розглядала заяв ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Ковалівської сільскої ради та не приймала будь-яких рішень з даного приводу. У Полтавської міської ради відсутні будь-які заяви чи клопотання, інші документи, стосовно порушеного ОСОБА_1 питання, на підставі яких Полтавська міська рада могла б приймати будь-які рішення.

Тому пряме зобов"язання Полтавської міської ради надати ОСОБА_1 бажаний нею дозвіл - на думку суду, є передчасним.

Належним способом захисту та відновлення прав позивача є зобов`язання Полтавської міської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11.11.2020 (вх.№Є-23777/0/25-20 від 13.11.2020) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,60 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та за результатами розгляду клопотання по суті звернення прийняти рішення відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл у формі наказу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,60 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Ковалівської селищної ради Полтавського району Полтавської області задоволенню не підлягає.

При цьому суд відхиляє доводи Полтавської міської ради щодо обов`язку позивача надати докази того, одноосібно чи родинно буде здійснюватися ведення такого особистого селянського господарства, адже чинним законодавством не ставиться у залежність надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від того чи буде здійснюватися ведення такого особистого селянського господарства одноособово чи ні. Більш того, закон не вимагає від особи повідомляти про таку обставину орган, який уповноважений надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити, змінивши при цьому обрану позивачем форму захисту порушеного права.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд звертає увагу, що за подання позову із позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №16299-СГ від 29.09.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" та наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 19782-СГ від 28.12.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою"; зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га для надання позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, позивач мала б сплатити 1816,00 грн судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

А тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу про право на повернення надміру сплаченого судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої наведеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення спору є прийняття відповідачем 1 протиправних наказів про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру в Полтавській області на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору повністю у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36040, ), Полтавської міської ради (, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000), про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №16299-СГ від 29.09.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 19782-СГ від 28.12.2020 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Полтавську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 11.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,60 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Cуддя І.С. Шевяков