Справа № 540/4573/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4573/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, щодо відмови ОСОБА_1 :

здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020р. по 28.09.2020р. (включаючи всі складові грошового забезпечення);

здійснити перерахунок виплат здійснених при звільнені, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020р. №149;

здійснити виплату ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020р. по 28.09.2020р.;

здійснити виплату різниці між перерахованими та фактично виплаченими виплатами ОСОБА_1 при звільнені, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020р. №149;

видачі ОСОБА_1 довідки «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії» за період 01.09.2019р. по 01.09.2020р., з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за період 29.01.2020р. по 28.09.2020р.;

видачі ОСОБА_1 . Грошовий атестат з урахуванням всіх зазначених змін у грошовому забезпечені та проведенням перерахованих виплат.

- зобов`язати Міністерство оборони України, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти:

здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020р. по 28.09.2020р. (включаючи всі складові грошового забезпечення);

здійснити перерахунок виплат здійснених ОСОБА_1 при звільнені, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020р. №149;

виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020р. по 28.09.2020р.;

виплатити різницю між перерахованими та фактично виплаченими виплатами ОСОБА_1 при звільнені, на підставі наказу начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020р. №149;

видати ОСОБА_1 довідку «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії» за період 01.09.2019р. по 01.09.2020р., з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за період 29.01.2020р. по 28.09.2020р.;

видати ОСОБА_1 . Грошовий атестат з урахуванням всіх зазначених змін у грошовому забезпечені та проведенням перерахованих виплат.

Позовні вимоги мотивує тим, що проходив військову службу в Південному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні (далі Південне ТКЕУ) та був звільнений зі служби 28.09.2020р. В подальшому Південне ТКЕУ припинено як юридичну особу, а його правонаступником є Міністерство оборони України. Під час проходження служби позивачу нараховувалось і виплачувалось грошове забезпечення, яке обчислювалось, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018р. відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції із змінами, внесеними пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 був визнаний протиправним і скасований постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18. З цього позивач висновує, що з дня постановлення вказаного судового рішення - 29 січня 2020 року, відновилась попередня, первісна редакція пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, яка передбачала, що посадові оклади та оклади за військовим званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У зв`язку з цим позивач вважає, що з 29.01.2020р. йому, як і іншим військовослужбовцям, грошове забезпечення повинно було визначатись з урахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 у редакції, яка була чинна до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, тобто в більшому розмірі. Відповідно, в більшому розмірі мали бути здійснені виплати при його звільненні, а також виникли підстави для перерахунку йому пенсії із збільшеного розміру грошового забезпечення.

Зазначає, що його представник 18.06.2021р. звернулась до Міністерства оборони України із заявою, в якій просила здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення, виплат при звільненні, виходячи 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року, а також видати новий грошовий атестат з урахуванням здійсненого перерахунку та довідку для перерахунку пенсії.

Однак відповідач листом від 10.08.2021р. №370/2/7705 відмовив у задоволенні заяви.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на отримання грошового забезпечення в належному розмірі і не вжив заходів для відновлення такого права, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 31.08.2021 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою встановлені строки для надання заяв по суті справи та зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати до суду довідку про виплачене позивачу грошове забезпечення у період з 29.01.2020р. по 28.09.2020р., із зазначенням періодів виплат та складових грошового забезпечення.

Відповідач 10.09.2021р. подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що починаючи з дня набрання чинності пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, припинив свою дію пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 (в редакції від 30.08.2017р.), який передбачав застосування під час визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання у якості розрахункової величини розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, а також обмежувальну величину у розмірі 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. При цьому дійсно постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103.

Проте це. на думку відповідача, не означає, що відновив свою дію пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 у редакції, яка була чинною до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103. Відповідач вказує, що згідно пункту 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06.09.2005р., визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом. Таке ж положення міститься у пункті 2.36 наказу Міністерства юстиції України №34/5 від 12.04.2005р. «Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів», в якому зазначено, що визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію актів, які в свою чергу визнані ним такими, що втратили чинність. За правовою позицією Верховного Суду України, яка, міститься в Постанові Верховного Суду України від 02.12.2008 у справі №21-1169во08, норми права, що зазнавали змін, мають застосовуватися виключно в межах дії кожної з їх редакцій. Тому, на думку відповідача, зазначене свідчить, що скасування у судовому порядку пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 не поновлює дію попередньої редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, зокрема сама ця постанова досі викладена в редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, де в пункті 4 зазначено: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

З урахуванням викладеного, Міністерство оборони України з посиланням на правові висновки в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі №400/4694/20 зазначає, що керується чинною постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 та вказаною нормою (пунктом 4), яка є обов`язковою для застосування, оскільки іншої не існує, а попередня не може бути відновлена судом.

Також відповідач повідомляє, що після скасуванням у судовому порядку змін, які були внесені до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, зміна розміру посадових окладів та окладів за військове звання відповідної до позивача категорії військовослужбовців, зокрема у тих, які у даний час перебувають на військовій службі не відбулась.

Тому відповідач уважає, що у позивача не виникало права на проведення перерахунку його грошового забезпечення з 29.01.2020р. та виплат при звільнені, та як наслідок, у позивача не виникали законні підстави на очікування від Міністерства оборони України здійснення перерахунку з 29.01.2020р. його грошового забезпечення, виплати При звільненні, зокрема перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням в якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного за станом на 01.01.2020р., з наданням відповідних довідок «Про розмір щомісячних видів грошового забезпечення та премій для обчислення пенсії» до відповідного Головного управління Пенсійного фонду України.

Представником позивача 15.09.2021р. подано відповідь на відзив, у якому вона наполягає на тому, що з 29.01.2020р. - з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, оскільки неможливим є виконання положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом. Тому представник вважає, що у позивача з 29.01.2020р. виникли правові підстави для перерахунку грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Крім того, з посиланням на зміст пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774-VIII, представник позивача зазначає, що у позовній заяві тому і ставиться питання про перерахунок грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти., оскільки законодавець, по-перше, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати; по-друге, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів має застосовуватися розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений на 01 січня відповідного календарного року.

Також представник позивача вважає недоречними посилання відповідача на правові висновки П1ятого апеляційного адміністративного суду у постановах від 30.03.2021р. у справі №420/11745/20, від 01.04.2021р. у справі №420/10876/20, від 13.05.2021р. у справі №420/13307/20, від 14.05.2021р. у справі №420/12571/20, оскільки предмет спору у названих справах відрізняється від предмету спору у цій справі.

У підсумку представник позивача вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій, його аргументи є необґрунтованими і непереконливими, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 28.09.2021р. відповідача повторно зобов`язано надати докази.

На виконання вказаної ухвали відповідачем надані довідки та супровідний лист, а також клопотання про поновлення строку виконання ухвали суду від 28.09.2021р.

Ухвалою від 18.10.2021р. відповідачу поновлено процесуальний строк для подання доказів.

З 07.10.2021р. по 15.10.2021р. суддя знаходився на лікарняному.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.10.1988р. по 28.09.2020р., у тому числі з 09.08.2019р. по день звільнення на посаді заступника начальника відділу експлуатації казарменно-житлового фонду та комунальних споруд Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, має військове звання «підполковник».

Наказом Директора департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 20.08.2020р. №131 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, а наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.09.2020р. №149 його виключено зі списків особового складу.

При звільненні позивачу виплачено: грошову допомогу на оздоровлення за 2020р. у розмірі місячного грошового забезпечення; грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань; компенсацію за невикористані дні щорічних основних відпусток за 2018, 2019 та 2020р.; одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 32 повних календарних роки служби в сумі 380824,00 грн.; компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток за 2015-2020р.р. як учаснику бойових дій; надбавку за особливості проходження служби та премію - за період з 01 по 28 вересня 2020р.

Також позивача документовано грошовим атестатом від 28.09.2020р. №3942 і надано йому довідку від 28.09.2020р. №3943 «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії».

Як вбачається з цих документів, у період з січня по серпень 2020 року щомісячне грошове забезпечення позивача становило 11620,50 грн., у тому числі: посадовий оклад за 39 тарифним розрядом 7190,00 грн.; оклад за військовим званням 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років 50% - 4300,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби 65% - 8385,00 грн.; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10% - 719,00 грн., премія 35% - 2516,50 грн.

Представник позивача адвокат Ягничук О.В. 18.06.2021р. звернулась до Міністерства оборони України, як правонаступника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, в якому з посиланням на скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. по справі №826/6453/18 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 та відновлення дії попередньої редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 просила здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення позивача з 29.01.2020р. по 28.09.2020р. і здійснених при звільненні виплат, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 01.01.2020р., а також видати нові грошовий атестат та довідку про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії.

Листом від 10.08.2021р. №370/2/7705 Міністерство оборони України відмовило у задоволенні заяви, указуючи на те, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, а відтак підстав для перерахунку не вбачається.

Також суд враховує наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства оборони України № 303 від 31.08.2020р. «Про припинення Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління», який розміщений в публічному доступі за посиланням https://www.mil.gov.ua/content/mou_orders/mou_2020/nm303.PDF, припинено юридичну особу Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, ідентифікаційний код 24981994 (65058, місто Одеса, вулиця Армійська, будинок 18), реорганізувавши його шляхом приєднання до Міністерства оборони України, ідентифікаційний код 00034022 (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6). Пунктом 2 вищезазначеного наказу визначено Міністерство оборони України правонаступником всіх прав та обов`язків Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

За приписами частин 1, 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Південне ТКЕУ () 03.02.2021р. припинено на підставі рішення про реорганізацію. Також зазначено про те, що його правонаступником є Міністерство оборони України ().

Отже, з 03.02.2021р. Міністерство оборони України є правонаступником всіх прав та обов`язків Південного ТКЕУ, а відтак і належним відповідачем за всіма заявленими позивачем позовними вимогами.

Вирішуючи цей спір, суд приходить до таких висновків.

За змістом частин 1 4 статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі ПКМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018р., у пункті 1 затверджені тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, осіб рядового і начальницького складу, схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу, осіб начальницького складу, а також додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та їх розміри, розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям і особам рядового і начальницького складу.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197, установлено, що військовослужбовцям посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

На час прийняття ПКМУ №704 містила пункт 4 в редакції, який передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 10 ПКМУ №704 було визначено, що вона набирає чинності з 1 січня 2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 р. №1052 змінено пункт 10 ПКМУ №704 та установлено, що вона набирає чинності з 1 січня 2019 року.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі ПКМУ №103), яка набрала чинності з 24.02.2018р., внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додані до цієї постанови.

Зокрема, пунктом 3 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, пункт 4 ПКМУ №704 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Цією ж постановою визначено, що ПКМУ №704 набирає чинності з 01.03.2018р.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин додатки 1, 12, 13 і 14 містили примітки, згідно з якими посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Лише постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020р. №1038, яка застосовується з 01.10.2020р. (тобто вже після звільнення позивача з військової служби), примітки в додатках 1, 12, 13 і 14 до ПКМУ №704 викладені в новій редакції, відповідно до якої посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. №704.

Отже, станом на час набрання чинності ПКМУ №704 її пункт 4 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано пункт 6 ПКМУ №103. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року залишено без змін.

Позивач вважає, що з 29.01.2020р. на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 відновилась дія пункту 4 ПКМУ №704 у редакції, яка була чинною до внесення змін згідно з ПКМУ №103, а тому з указаної дати йому мало нараховуватись і виплачуватись грошове забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, обчислених з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто 2020 року.

Однак суд не може погодитись із такими доводами, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 ПКМУ №103, яким було внесено зміни до пункту 4 ПКМУ №704.

Тобто, пункт 6 ПКМУ №103 втратив чинність 29.01.2020р., проте вказаним судовим рішенням не визнавався нечинним та не скасовувався пункт 3 Змін до пункту 4 ПКМУ №704, а сама ПКМУ №704 викладена в редакції ПКМУ №103, де в пункті 4 зазначено: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Крім того, якщо вважати відновленою дію пункту 4 ПКМУ №704 у його первісній редакції, то слід врахувати, що нею визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, що складає 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року, отже у випадку, коли у календарному році, в якому застосовуються положення пункту 4 ПКМУ №704 в такій редакції, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року є меншим 50% розміру мінімальної заробітної плати, то розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року як розрахункова величина не застосовується.

Суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019р. №294-ІХ (зі змінами та доповненнями), встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн. При цьому, мінімальна заробітна плата з 01.01.2020 становила - 4723,00 грн.

При визначенні розміру посадового окладу з урахуванням тарифних коефіцієнтів згідно з первісною редакцією пункту 4 ПКМУ №704 та додатками 1, 12, 13, 14 в якості розрахункової величини повинна була б застосована мінімальна заробітна плата, оскільки 50% її розміру (2361,50 грн.) перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений у 2020 році (2102,00 грн.).

З урахуванням зазначеного, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо необхідності обрахунку його посадового окладу та окладу за військове звання виходячи тільки із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2020 році, оскільки це суперечило би тим приписам ПКМУ №704 щодо застосування при обрахунку посадового окладу величини, яка становить не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Водночас слід звернути увагу на те, що 06.12.2016р. Верховна Рада України прийняла Закон України №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2017 року (далі - Закон №1774-VIII).

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Тобто, з моменту набрання чинності Законом №1774-VIII (01 січня 2017 року) на законодавчому рівні існує заборона застосовувати мінімальну заробітну плату, як розрахункову величину для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Оскільки Закон України має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України, то застосуванню підлягають саме норми Закону, як правового акта вищої юридичної сили.

Тому суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що відповідно до пункту 4 ПКМУ №704 в первинній редакції єдиною розрахунковою величиною для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням повинен бути саме прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року, оскільки норма права не може застосовуватись вибірково лише в певній частині, а повинна тлумачитись в цілому та у сукупному взаємозв`язку.

До того ж, звертаючись до Міністерства оборони України з вимогою здійснити відповідні перерахунки, представник позивача у заяві від 18.06.2021р. наполягала на застосуванні саме такої вихідної величини, як 50 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2020р. з посиланням на те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2020р. є меншим від 50 відсотків мінімальної заробітної плати.

Також суд звертає увагу на те, що у постановах від 11 лютого 2021 року у справах №200/3757/20-а, № 240/11952/19 Верховним Судом була висловлена наступна правова позиція: «Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Колегія суддів дійшла до висновку про те, що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Південним ТКЕУ під час проходження позивачем військової служби та протягом спірного періоду з 29.01.2020р. по 28.09.2020р. правомірно обчислювалось йому грошове забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.

Так само відповідач Міністерство оборони України, яке є правонаступником Південного ТКЕУ, правомірно відмовило позивачу у перерахунку грошового забезпечення та інших виплат за період з 29.01.2020р. по 28.09.2020р.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Ураховуючи те, що відповідач спростував доводи позивача та довів правомірність своїх дій, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку грошового забезпечення за період з 29.01.2020р. по 28.09.2020р. слід відмовити.

Також слід відмовити і у задоволенні похідних від указаної вимоги позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку виплат при звільнені, виплаті різниці між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020р. по 28.09.2020р. та виплат при звільненні, видачі нового грошового атестату та довідки «Про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії» за період 01.09.2019р. по 01.09.2020 р. з урахуванням перерахованого грошового забезпечення за період 29.01.2020р. по 28.09.2020 р., а також вимог про зобов`язання відповідача вчинити вищезазначені дії, оскільки всі вони засновані на одній передумові, яка визнана судом безпідставною здійсненні перерахунку грошового забезпечення за період з 29.01.2020р. по 28.09.2020р.

Додатково суд зазначає, що за висновком Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 480/5496/20 скасування в судовому порядку пункту 6 ПКМУ №103 не впливає на порядок та процедуру проведення перерахунку розмірів посадового окладу позивача та не може слугувати підставою для надання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 2020р. та станом на 2021р., оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 не створює підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача. Крім того, у вказаний період уряд не приймав змін до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат згідно із статтею 139 КАС України не здійснюється, оскільки у задоволенні позову відмовлено і судові витрати у справі відсутні у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 112010201