Справа № 2340/3835/18
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року справа № 2340/3835/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Держпраці у Черкаській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до управління Держпраці у Черкаській області (далі відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 18.04.2018 №23-09-12/0123-128.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок, що позивачем, 28.03.2018 в ході інспекційного відвідування не було надано службовим особам відповідача документів, які регламентують використання найманої праці працівників, чим створено перешкоду в діяльності центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, в тому числі, не оформлення трудових відносин з найманими працівниками (тощо), оскільки у приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивачем було особисто передано інспектору Проценку Р.О. копії вищевказаних документів, однак вказаний інспектор відмовився поставити відмітку на супровідному листі про отримання копій вказаних документів, вхопив їх та зник у невідомому напрямку. Крім того, позивач зазначив, що відповідальність за ч. 2 ст. 265 КЗпП України настає виключно у разі недопущення до проведення перевірки, натомість відповідач намагався здійснити інспекційне відвідування, а не перевірку. Також, позивач вказав, що його не було належним чином повідомлено щодо розгляду справи про накладення штрафу, тому оскаржувана постанова підлягає до скасування. Разом з цим, позивач вказав, що він не здійснює свою підприємницьку діяльність в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 та передав вказане приміщення в оренду, тому відсутні підстави вважати, що ним допущено працівників до роботи без укладання трудового договору та як наслідок, позивач не може нести відповідальність за п. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 28.03.2018 в ході інспекційного відвідування, позивачем не було надано службовим особам управління Держпраці у Черкаській області документів, які регламентують використання найманої праці працівників, чим створено перешкоду в діяльності центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, в тому числі, не оформлення трудових відносин з найманими працівниками (тощо), у зв`язку з чим, відповідачем правомірно винесено постанову від 18.04.2018 №23-09-12/0123-128. Крім того, посилання позивача на те, що його не було повідомлено щодо розгляду справи про накладення штрафу, на думку представника відповідача, є помилковим, оскільки таке повідомлення надсилалось поштовим зв`язком та за допомогою телефонограми. Твердження позивача про те, що він не здійснює свою підприємницьку діяльність в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та передав вказане приміщення в оренду, тому відсутні підстави вважати, що ним допущено працівників до роботи без укладання трудового договору, на думку представника відповідача є недостовірним, оскільки до зауваження на акт інспекційного відвідування №23-09- 12/0123 від 28.03.2018, який надійшов на адресу відповідача від ОСОБА_1 , позивачем додано копії цивільно-правових договорів, укладених між ним та гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 . Таким чином, оскаржувана позивачем постанова, на думку представника відповідача, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року вищевказані рішення скасовано та справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

У вказаній постанові від 16.08.2021 Верховним Судом зазначено, що суди попередніх інстанцій не встановлювали чи працювали особи, які звернулися на персональний прийом безпосередньо у позивача та про які порушення законодавства про працю щодо них були допущені. Отже, судам попередніх інстанцій необхідно встановити чи відповідало звернення фізичних осіб на особистому прийомі вимогам щодо звернення, які можуть бути підставою для інспекційного відвідування відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 Порядку № 295, оскільки проведення заходу контролю за відсутності передбачених законом підстав до цього не може вважатись законним. Крім того, судами попередніх інстанцій не було встановлено, чи відноситься позивач до суб`єктів малого підприємництва, чи дотримано відповідачем строк проведення перевірки з урахуванням зупинення проведення інспекційного відвідування та чи складено акт у визначений чинним законодавством строк.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенка В.В. від 30.08.2021 прийнято справу до свого провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 16.03.2018 №119-Н та направлення від 16.03.2018 №381, посадовою особою управління Держпраці у Черкаській області 20.03.2018 о 10 год. 30 хв. здійснено виїзд до приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач, з метою проведення інспекційного відвідування позивача. У вказаний час, у вищевказаному приміщенні перебувало 6-ть працівників, однак позивача на місці не було, у зв`язку з чим, посадовою особою відповідача запропоновано даним особам повідомити власника закладу (позивача) про проведення заходу контролю. У подальшому, посадовою особою відповідача о 14 год. 30 хв. ФОП ОСОБА_1 було пред`явлено направлення на проведення інспекційного відвідування, службові посвідчення та запропоновано надати документи щодо укладення трудових відносин з шістьма вищевказаними працівниками ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які були допущені до роботи та працювали у вказаному закладі станом на час проведення інспекційного відвідування.

Крім того, як встановлено судом із матеріалів інспекційного відвідування, позивач 20.03.2018 о 14 год. 30 хв. відмовився отримувати копію направлення, він не надав інспектору журнал для реєстрації заходу контролю та відмовився пред`являти документи на усну вимогу інспектора праці, з посиланням на те, що він щойно повернувся з відрядження та йому необхідний час на підготовку документів - до 21.03.2018.

Однак, у зв`язку з тим, що, як 20.03.2018 так і 21.03.2018 документи посадовій особі відповідача позивачем надані не були, інспектором праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.03.2018 №23-06-12/0043 та вимогу про надання/поновлення документів від 21.03.2018 №23-06-12/0043, які направлено позивачу рекомендованими листами та отримано ним 23.03.2018.

Вказаною вимогою ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 09 год. 00 хв. 27.03.2018 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, зокрема: установчі документи, документи що засвідчують особу; трудові угоди, укладені між підприємцем та найманими працівниками, заяви, книгу наказів, повідомлення про прийняття працівників на роботу, документи про нарахування та виплату заробітної плати. Також даною вимогою строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 27.03.2018.

З метою забезпечення отримання документів, які регламентують використання найманої праці ФОП ОСОБА_1 , інспектором праці 27.03.2018 здійснено виїзд за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача - до ресторану, що знаходиться в АДРЕСА_1 , однак документи, які перелічені у вимозі від 21.03.2018 №23-06-12/0043, інспектору праці позивачем надані не були, тому позивачем фактично вказаній службовій особі створено перешкоди при проведенні заходу державного контролю з питань виявлення факту фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що зафіксовано в акті інспекційного відвідування від 28.03.2018 №23-09-12/0123.

На підставі вказаного акту інспекційного відвідування від 28.03.2018 №23-09-12/0123, заступником начальника управління Держпраці у Черкаській області Жарковою Мариною Вікторівною 18.04.2018 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №23-09-12/0123-128, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 372 300 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України Про охорону праці від 14.10.1992 №2694 визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V).

Згідно зі ст.1 Закону №877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

При цьому, суд зауважує, що встановлення законодавцем такої форми перевірки як інспекційне відвідування обумовлено необхідністю реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, статтею 259 КЗпП України унормовано, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - Порядок №295).

У відповідності до приписів п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Отже, з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що відповідач, як територіальний орган Держпраці, наділений правом проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності позивача з питань, віднесених до його компетенції, зокрема, у формі інспекційних відвідувань.

Таким чином, посилання позивача на те, що відповідальність за ч. 2 ст. 265 КЗпП України настає виключно у разі недопущення до проведення перевірки, натомість відповідач намагався здійснити інспекційне відвідування, а не перевірку не приймається судом до уваги, з огляду на вищезазначене.

Згідно пп. 2 п. 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством - про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Відповідно до п. 12 Порядку №295, вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Як встановлено судом з матеріалів справи, посадовою особою управління Держпраці у Черкаській області Проценком Р.О. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.03.2018 №23-06-12/0043 та вимогу про надання/поновлення документів від 21.03.2018 №23-06-12/0043, які направлено рекомендованими листами позивачу та отримано останнім 23.03.2018.

Вказаною вимогою ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 09 год. 00 хв. 27.03.2018 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, зокрема: установчі документи, документи що засвідчують особу; трудові угоди, укладені між підприємцем та найманими працівниками, заяви, книгу наказів, повідомлення про прийняття працівників на роботу, документи про нарахування та виплату заробітної плати. Також даною вимогою строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 27.03.2018.

З метою забезпечення отримання документів, які регламентують використання найманої праці ФОП ОСОБА_1 , вищевказаним інспектором праці 27.03.2018 здійснено виїзд за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача - до ресторану, що знаходиться в АДРЕСА_1 , однак документи, які перелічені у вимозі від 21.03.2018 №23-06-12/0043, інспектору праці позивачем надані не були, тому позивачем фактично вказаній службовій особі створено перешкоди при проведенні заходу державного контролю з питань виявлення факту фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що зафіксовано у акті інспекційного відвідування від 28.03.2018 № 23-09-12/0123.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Так, згідно ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 2);

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абзац 6);

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абзац 7).

Зазначений штраф є фінансовою санкцією і не належать до адміністративно- господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій статті 265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачем фактично створено перешкоди при проведенні заходу державного контролю з питань виявлення факту фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що зафіксовано в акті інспекційного відвідування від 28.03.2018 № 23-09-12/0123, суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача оскаржуваною постановою від 18.04.2018 №23-09-12/0123-128 до відповідальності згідно абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений частиною другою статті 265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Згідно з положеннями зазначеного вище пункту Порядку №509 штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до п. 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи про накладення штрафу о 10 год. 50 хв. 18.04.2018 було повідомлено телефонограмою від 12.04.2018 та Повідомленням від 04.04.2018 №01-01-04/1011/1991, яке надіслано рекомендованим поштовим відправленням на адресу, що була вказана у копії Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ФОП ОСОБА_1 (надіслана позивачем на адресу відповідача разом із зауваженням від 05.04.2018 до акту інспекційного відвідування), у зв`язку з чим твердження позивача про те, що його не було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу не береться судом до уваги.

Твердження позивача про те, що він не здійснює свою підприємницьку діяльність в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у АДРЕСА_1 та передав вказане приміщення в оренду, тому відсутні підстави вважати, що ним допущено працівників до роботи без укладання трудового договору відхиляється судом, оскільки у матеріалах адміністративної справи містяться копія цивільно-правового договору від 13.03.2018 №1, укладеного між позивачем та гр. ОСОБА_3 щодо надання послуг в якості кухара у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у АДРЕСА_1 - терміном до 31.03.2018 та копія цивільно-правового договору від 18.03.2018 №3, укладеного між позивачем та гр. ОСОБА_2 щодо надання послуг в якості кухара у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у АДРЕСА_1 - терміном до 31.03.2018.

Крім того, у наданій позивачем копії договору оренди нежитлового приміщення від 27.09.2017 №1, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_4 , зазначено, що позивач передає, а ФОП ОСОБА_4 приймає у строкове платне зворотне користування частину нежитлового приміщення (без зазначення загальної площі кв.м.), що знаходиться у АДРЕСА_1 , що на думку суду виключає факт передання позивачем в оренду вказаній особі всього вищевказаного приміщення, а наявність зазначених цивільно-правових договорів свідчить про здійснення позивачем на момент здійснення інспекційного відвідування господарської діяльності в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 16.08.2021 у вказаній справі №2340/3835/18 скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначив, що суди попередніх інстанцій не встановлювали чи працювали особи, які звернулися на персональний прийом безпосередньо у позивача та про які порушення законодавства про працю щодо них були допущені. Отже, судам попередніх інстанцій необхідно встановити чи відповідало звернення фізичних осіб на особистому прийомі вимогам щодо звернення, які можуть бути підставою для інспекційного відвідування відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 Порядку № 295, оскільки проведення заходу контролю за відсутності передбачених законом підстав до цього не може вважатись законним. Крім того, судами попередніх інстанцій не було встановлено, чи відноситься позивач до суб`єктів малого підприємництва, чи дотримано відповідачем строк проведення перевірки з урахуванням зупинення проведення інспекційного відвідування та чи складено акт у визначений чинним законодавством строк.

На підставі зазначеного, суд під час нового розгляду справи, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 15.03.2018 головний державний інспектор праці Міркамілов В.Р. службовою запискою повідомив заступника начальника управління Держпраці у Черкаській області про те, що до відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятості та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Черкаській області на персональний прийом у продовж січня-лютого 2018 року звернулись гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 із повідомленням про те, що у суб`єктів господарювання, зокрема, позивача - ФОП ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , можливе використання найманої праці працівників без оформлення трудових відносин.

Відповідно до п. 5 Порядку №295 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) інспекційне відвідування проводиться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про відпустки»);

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

На підставі вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що заступником начальника управління Держпраці у Черкаській області правомірно прийнято наказ від 16.03.2018 №119-Н «Про проведення інспекційного відвідування» в частині призначення позапланового заходу (інспекційного відвідування) ФОП ОСОБА_1 у період з 19.03.2018 до 30.03.2018.

Щодо строків проведення інспекційного відвідування, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 Порядку №295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до положень ст. 55 Господарського кодексу України Суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва.

Суб`єктами мікропідприємництва є:

фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України;

юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Суб`єктами малого підприємництва є:

фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України;

юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Судом встановлено, що посадовою особою управління Держпраці у Черкаській області Проценком Р.О. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.03.2018 №23-06-12/0043 та вимогу про надання/поновлення документів від 21.03.2018 №23-06-12/0043, які направлено рекомендованими листами позивачу та отримано останнім 23.03.2018.

Вказаною вимогою ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 09 год. 00 хв. 27.03.2018 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, зокрема: установчі документи, документи що засвідчують особу; трудові угоди, укладені між підприємцем та найманими працівниками, заяви, книгу наказів, повідомлення про прийняття працівників на роботу, документи про нарахування та виплату заробітної плати. Також даною вимогою строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 27.03.2018.

З метою забезпечення отримання документів, які регламентують використання найманої праці ФОП ОСОБА_1 , вищевказаним інспектором праці 27.03.2018 здійснено виїзд за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача - до ресторану, що знаходиться в АДРЕСА_1 , однак документи, які перелічені у вимозі від 21.03.2018 №23-06-12/0043, інспектору праці позивачем надані не були.

Відповідно до положень п. 18 Порядку №295 у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

У зв`язку з тим, що 21.03.2018 позивачем не були надані відповідачу витребувані документи, тому у відповідності до положень Порядку №295, на час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування було правомірно зупинено.

Отже, враховуючи факт зупинення проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимоги від 21.03.2018 №23-06-12/0043 у період з 21.03.2018 по 27.03.2018, вищезазначений захід контролю здійснений у межах строків, які визначені п. 10 Порядку №295, у тому числі з урахуванням факту віднесення позивача до суб`єктів малого підприємництва.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова управління Держпраці у Черкаській області від 18.04.2018 №23-09-12/0123-128 про накладення штрафу на позивача у розмірі 372300 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО