Справа № 540/2748/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2748/21
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Бойка А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування рішення та зобов`язання надати дозвіл у в`їзді на тимчасову окуповану територію України,

В С Т А Н О В И Л А :

16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якій просив:

- скасувати рішення від 06.06.2021 ІПК 2 категорії 2 групи інспекторів ВПС «Преображенка» старшого сержанта Рижого Р.В.;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на в`їзд на тимчасово окуповану територію України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваним рішенням йому відмовлено у в`їзді на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим на підставі пп.2 п.38 Порядку № 367. Вважає таке рішення протиправним, оскільки є громадянином Російської Федерації і постійно проживає в м. Севастополі з 18.07.2003 на підставі посвідки на постійне проживання в Україні. Про наявність обмежень, застосованих ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 у цивільній справі № 203809/09 нічого не знав, так як її не отримував, а при в`їзді в Україну з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим працівники Державної прикордонної служби України не попереджали про наявність обмежень. У зв`язку з відмовою у в`їзді на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим вже більше року змушений жити далеко від своєї родини та нести додаткові витрати на найом житла, втратив роботу. Така ситуація свідчить про порушення відповідачем прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позовна заява є необґрунтованою та невмотивованою. Спірне рішення є правомірним, оскільки в базах даних Держприкордонслужби України міститься інформація щодо заборони виїзду ОСОБА_1 за межі України, що встановлено ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 у справі № 2-3809/09. Термін дії даної заборони до 01.01.2099. Дана обставина відповідно до абз.2 ст.38 Порядку в`їзду на тимчасову територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабміну України від 04.06.2015 № 367 є підставою для відмови у в`їзду на тимчасово окуповану територію України. Також зазначає, що позивач взагалі не вказав, чому саме вважає дії посадових осіб Херсонського прикордонного загону протиправними та в чому полягає незаконність прийнятого рішення, невизначені також і підстави для скасування рішення про відмову у в`їзді

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що допущені відповідачем порушення Конвенції в частині втручанням в його особисте та сімейне життя не здійснено відповідно до Закону та не є необхідним у демократичному суспільстві. В іншому посилається на доводи позовної заяви.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Ухвалою Гагарінського районного суду м. Севастополя від 23.12.2009 по справі №2-3809/09 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та заборонено йому виїзд за межі України до виконання зобов`язань перед ВАТ ВТБ Банк (а.с. 10).

Згідно витягу з бази даних 1.2 від 01.07.2021, доступ до якої отримано за допомогою підсистеми «Ризик», щодо наявності обмежень у праві виїзду з території України дата зняття заборони виїзду ОСОБА_1 01.01.2099 (а.с. 25).

Згідно посвідки на постійне проживання в Україні від 12.10.2010 НОМЕР_1 громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 проживає з 18.07.2003 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

11.02.2020 ОСОБА_1 через контрольно-пропускний пункт Гоптівка прибув на територію України у зв`язку з необхідністю оформлення документів, про що вказав у позовній заяві (а.с. 26).

06.06.2021 старшим сержантом ІПК 2 категорії 2 групи інспекторів ВПС "Преображенка" Рижим Р.В. прийнято рішення про відмову особі у в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з нею, згідно якого відмовлено у в`їзді на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 на підставі абз.2 п.38 Порядку № 367 (у базах даних Держприкордонслужби є інформація про заборону особі виїзду з України).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення, позивач звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на Державну прикордонну службу України покладено функцію здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску осіб через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення. Рішення від 06.06.2021 про відмову ОСОБА_1 у виїзді на тимчасово окуповану територію України - Автономної Республіки Крим на підставі абз.2 п.38 Порядку № 367 є правомірним, а підстави для його скасування відсутні.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 № 661-IV (далі Закон України № 661-IV) встановлено, що на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до ст.2 Закону України № 661-IV до основних функцій Державної прикордонної служби України, серед іншого, віднесено здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Судова колегія звертає увагу, що апелянтом по суті не заперечується правомірність виконання відповідачем функції здійснення в установленому порядку прикордонного контролю та пропуску осіб через державний кордон України із дотримання встановленої процедури його проведення.

Обставини справи свідчать, що для вірного вирішення спірних правовідносин необхідним є встановлення наявність права позивача щодо вибуття на тимчасово окуповану територію України Автономну Республіку Крим, яка є його місцем постійного проживання.

Відповідно до ст. 1,2,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Цей Закон, зокрема, визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території.

Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 4,10 Закону України №1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Порядок в`їзду іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане правове регулювання чітко визначає, що на тимчасово окупованій території діє особливий правовий режим перетину її меж, який в частині в`їзду іноземців встановлюється порядком затвердженим Кабміном України.

Відповідно до п.34 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї від 04.06.2015 № 367 під час здійснення процедури прикордонного контролю у контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законом бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються Держприкордонслужбі відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 31, ст.1083), а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб з метою з`ясування наявності або відсутності підстав для відмови у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї.

Згідно абз.2 п.38 Порядку № 367 уповноважені посадові особи підрозділу охорони державного кордону відмовляють у в`їзді на тимчасово окуповану територію України у разі, коли у базах даних Держприкордонслужби є інформація про заборону особі виїзду з України.

Відповідачем належними та достатніми доказами доведено, що в базі даних"Гарт 1/П" наявні відомості про те, що стосовно ОСОБА_1 діє обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлене ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 у справі № 2-3809/09 до виконання зобов`язань перед ВАТ "ВТБ Банк".

Датою постановлення на контроль в`їзду-виїзду ОСОБА_1 з території України є 04.01.2010 і з даного моменту позивачу заборонено виїзд з території України у строк до 01.01.2099.

Суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність доказів скасування ухвали Гагарінського районного суду міста Севастополя від 23.12.2009 у цивільній справі № 2-3809/09.

Пунктом 40 Порядку №367 передбачено, що у разі наявності підстав для відмови особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє їй у такому в`їзді/виїзді та приймає обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 4.

Оцінивши оскаржуване в даній справі рішення відповідача, судова колегія вбачає обґрунтованість підстав щодо його прийняття, що підтверджується вищенаведеним правовим регулюванням.

Крім того, зміст рішення відповідає встановленій Порядком №367 формі, що додатково підтверджує відсутність протиправних дій відповідача по відношенні до ОСОБА_1 .

Доводи апелянта не підтверджують наявність підстав для встановлення невідповідності дій відповідача приписам чинного законодавства України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що при в`їзді на територію України його мали попередити про існування встановлених заборон спростовуються належними доводами відповідача, що обмеження встановлено саме на виїзд, а тому не відбулося спрацювання відповідної бази даних.

Судова колегія звертає увагу, що судом першої інстанції вірно роз`яснено позивачу наявність в нього права звернення до суду для вжиття заходів щодо скасування обмеження виїзду за межі України, яке було застосовано ухвалою Гагарінського районного суду міста Севастополя.

Відомості ЄДРСР підтверджують, що ОСОБА_1 скористався своїм правом та в рамках розгляду справи №2-3809/09 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Гагарінського районного суду м. Севастополя від 23 грудня 2009 року про забезпечення позову у справі за позовом ВАТ ВТБ Банк в особі Севастопольської філії ВАТ ВТБ Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в свою чергу ухвалою від 07.09.2021 відкрив апеляційне провадження.

На думку колегії суддів, рішення Київського апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 належним чином забезпечить вирішення питання можливості його в`їзду на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 22 червня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Бойко