Справа № 580/5910/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5910/20 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Кузьмінської К.В.,

За участю представника відповідача: Власенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року за заявою Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії на підставі заяви від 28.11.2019.

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, оформлене протоколом від 21.10.2020 №42, про відмову ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії.

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на підставі заяви від 28.11.2019.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

На підставі заяви від 29.03.2021 (вх.від 29.03.2021 №10265) позивачу 30.03.2021 видано виконавчий лист, на підставі якого 22.04.2021 відкрито виконавче провадження №65228049.

У подальшому, 17.05.2021 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради подано заяву від 14.05.2021 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 №580/5910/20.

Вказана заява обґрунтована тим, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 поновлено строк подання апеляційної скарги на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі №580/5910/20 та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження, що свідчить про необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року відмовлено повністю у задоволенні заяви Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 14.05.2021 (вх.№17139/21 від 17.05.2021) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 №580/5910/20.

В апеляційній скарзі Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню,

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виконавчий лист був виданий судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, оскільки апеляційну скаргу на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року подано 29 березня 2021 року, тобто в день видачі такого виконавчого листа.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що підстав для виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №65228049 у відповідача не існувало, так як останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що виданий судом першої інстанції виконавчий лист був направлений до виконавчої служби, втім відповідною постановою виконавче провадження було зупинено.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції залишається на даний час не виконане.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доводи заявника щодо виконання/невиконання рішення суду у справі №580/5910/20 стосуються встановлених Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ заходів примусового виконання рішення органами виконавчої служби і не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з підстав, визначених статтею 374 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У свою чергу, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, частинами першою та другою статті 374 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає зі змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Тобто, чинним законодавством чітко визначено перелік підстав, за наявності яких можливо визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Однією із цим підстав є саме видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

Як свідчать матеріали справи, 30 березня 2021 року судом першої інстанції на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у даній справі було видано виконавчий лист.

У подальшому, на виконання зазначеного документа, 22.04.2021 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №65228049.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таке законодавче визначення виконавчого провадження характеризує його як виключно примусове виконання судових рішень, а тому факт відкриття виконавчого провадження розпочинає процедуру саме примусового виконання судового рішення.

Пунктом частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У той же час, виконавче провадження підлягає відкриттю саме за виконавчими листами та наказами, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ) та такий виконавчий документ повинен містити дату набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (пункт 6 частини першої статті 4 Закону №1404-VІІІ).

З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2021 року Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради було подано апеляційну скаргу на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року.

Відтак, на момент видачі виконавчого листа 30 березня 2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року не набрало законної сили.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно платіжного доручення №409 від 06 серпня 2021 року та розрахунку зарахування субсидій за період з 01 липня по 31 липня 2021 року позивачу було перераховано грошові кошти у сумі 14410,12 грн.

Тобто, відповідачем надано докази, що свідчать про те, що виконавчий лист видано помилково та обов`язок боржника відсутній у зв`язку з добровільним виконання судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким слід визнати виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року №580/5910/20 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року року - скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року №580/5910/20 таким, що не підлягає виконанню.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук