Справа № 567/1262/21
Суддя: Василевич О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1262/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження в справі, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській областіпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №514610 від 08.09.2021р., згідно якої її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно та необґрунтовано, обставини викладені у ній є припущенням поліцейського, так як не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, а тому просить її скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Зазначає, що 07.09.2021 року близько 00.00 год. вона їхала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 до місця свого проживання. В с.Вельбівне Рівненського району Рівненської області її автомобіль був зупинений працівниками поліції, які причиною зупинки вказали на недостатньо освітлений задній номерний знак. Вона разом з чоловіком вийшли з автомобіля та перевірили підсвітку заднього номерного знаку, яка була справною, про що вказали працівнику поліції, однак останній проігнорував її пояснення. В подальшому працівник поліції попросив надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у відповідь на що вона вона відкрила у своєму смартфоні додаток «Дія» та надала можливість ознайомитись поліцейському з електронним договором та QR-кодом для сканування, однак працівник поліції не виявив бажання перевірити наявність чинного страхового полісу в електронному вигляді, вказавши, що такий договір повинен бути на руках у паперовому вигляді, окрім того вона надала фото в електронному вигляді, розміщене у її смартфоні, із зображенням чинного полісу страхування, на якому теж був код для сканування та термін його дії, проте її пояснення та пояснення чоловіка поліцейський залишив без уваги.

Вважає винесену постанову необгрунтованою та безпідставною, мотивуючи тим, що Правил дорожнього руху України вона не порушувала, а відтак у працівника поліції не було будь-яких законних підстав для винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин вважає, що поліцейським при виявлені правопорушення, його фіксації, формуванні доказової бази, розгляду справи про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги ст.258 КУпАП, оскільки працівник поліції зобов`язаний був у даному випадку зібрати належні та допустимі докази правопорушення.

Зазначає, що копію постанови отримала з використанням засобів поштового зв`язку 15.09.2021 року.

Ухвалою суду від 29.09.2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням строку, встановленого ч.1 ст.286 КАС України.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи у суді був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

У визначений судом строк відповідач не надав відзив на позовну заяву та доказів, які б спростовували доводи позивачки.

Відповідно до ч.2 ст.175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.1, 2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №514610 від 08.09.2021р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі.

Пояснила, що у день та час, вказаний в оскаржуваній постанові вона керувала автомобілем та виїжджаючи з другорядної дороги на головну в с.Вельбівно вона помітила патрульний автомобіль з ввімкненими світловими та звуковими сигналами, у зв`язку з чим зупинилась та увімкнула у керованому нею автомобілі аварійну світлову сигналізацію. Вона поцікавилась у працівників поліції про причину зупинку, у відповідь на що працівник поліції повідомив її про недостатньо освітлений задній номерний знак. Вона разом з чоловіком вийшли з автомобіля та перевірили освітлення заднього номерного знаку, яке було справне, про що повідомили працівника поліції, однак він залишив їхні пояснення без уваги. В подальшому працівник поліції попросив пред`явити чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вона надала такий поліс для ознайомлення у електронному вигляді, однак працівник поліції не виявив наміру з ним ознайомитись та продовжував вимагати надати йому такий поліс у паперовому вигляді. Пояснила, що вона є досвідченним водієм зі стажем 10 років, ніколи раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності та працівники поліції вели себе зверхньо та нахабно, у зв`язку з чим вона двічі телефонувала у чергову частину відділення поліції, однак такі виклики були залишені без реагування. В подальшому працівник поліції склав постанову про накладення адміністративног остягнення, яку вона отримала з використанням засобів поштового зв`язку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 07.09.2021 р. близько опівночі він перебував в якості пасажира в автомобілі, яким керувала його дружина ОСОБА_1 . Під час руху в с.Вельбівно вони помітили патрульний автомобіль, який увімкнув світлові та звукові сигнали, та вони зупинились. Під час спілкування з працівниками поліції, останні повідомили про недостатньо освітлений задній номерний знак в автомобілі, що не відповідало дійсності, оскільки він разом з дружиною вийшовши з автомобіля вказували працівнику поліції на цілковиту справність такого освітлення. В подальшому працівник поліції запитав про наявність страхового поліса на автомобіль, у відповідь на що дружина надала для ознайомлення такий поліс в електронному вигляді, однак працівник поліції не бажав ознайомлюватись з страховим полісом в електронному вигляді та продовжував вимагати надати йому паперовий варіант страхового поліса.

Суд, заслухавши доводи позивачки, покази свідка, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 514610, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом засобом марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , 08.09.2021 р. о 00:05 год. в с.Вельбівно на автодорозі Рівне-Тучин-Гоща Рівненської області з недостатньо освітленим номерним знаком та не мала при собі чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Так, відповідно до п.30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів). Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п.2.1 ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

З наданих позивачкою доказів, які було досліджено судом, встановлено, що цивільно-правова відповідальність осіб, які керують транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована, що підтверджується полісом №АР/8869071 від 20.10.2020р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів (термін дії з 21.10.2020 р. по 21.10.2021 року), а також полісом № обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який є візуальною формою полісу, що посвідчує укладання внутрішнього електронного договору.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, які полягають у порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За змістом наведених норм, поліцейський не був зобов`язаний складати протокол про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 разом з тим, він мав право це зробити з урахуванням того, що останній заперечував факт вчинення правопорушень та для збереження доказів правопорушень, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом вчинення правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються (рапорт, пояснення, фотофіксація, цифровий носій відеозапису, тощо), однак такі докази зібрані не були.

Водночас, судом встановлено, що у графі оскаржуваної постанови «До постанови додаються» відсутні відомості про докази, які додаються на обґрунтування винесеної постанови.

Враховуючи наведе, суд вважає висновки поліцейського про порушення ОСОБА_1 ПДР України такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з наявністю яких закон пов`язує настання даних подій відповідачем не доведені.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з положенням ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного порушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а відсутність підтвердження водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, та відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі №536/1703/17.

Так, у матеріалах справи міститься лише оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 08.09.2021р., якою позивачку визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема, покази свідків, фото- чи відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення тощо, відповідач не надав.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачкою вимог Правил дорожнього руху, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Доводи позивачки, якими вона заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

Згідно ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивачки про те, що відповідачем належним чином не доведено факт вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст.126 КУпАП, а тому постанова серії БАВ №514610 від 08.09.2021р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінюючи надані в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, перевіряючи чи прийнято відповідачем постанову обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачкою правил дорожнього руху, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність фактичних та правових підстав для скасування постанови серії БАВ №514610 від 08.09.2021р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Чинне законодавство передбачає ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення (Постанова Великої Палати Верховного Суду України у справі №543/775/17 від 18.04.2020 року).

Позивачкою при зверненні до суду понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 454 грн.

Відповідно до ст.139 КАС України та Закону України «Про судовий збір» суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області понесених позивачкою витрат зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73-77, 90, 134, 241-246, 255, 286 КАС України, -

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (м.Рівне, вул.Хвильового, буд.2, індекс 33028, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження в справі задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №514610 від 08.09.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області (м.Рівне, вул.Хвильового, буд.2, індекс 33028, ).

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.11.2021 року .

Суддя Острозького районного суду Василевич О.В.