Справа № 200/11620/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 р. Справа№200/11620/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області

про: визнання протиправними дій Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області з повернення виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а, зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а та вчинити заходи з примусового стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно у розмірі 57165,82 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області про визнання протиправними дій Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області з повернення виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а, зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а та вчинити заходи з примусового стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно у розмірі 57165,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року у справі №200/10556/19-а його позовні вимоги задоволено, а саме стягнуто зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на її користь заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно. Позивач зазначає, що на виконання рішення від 01.10.2019 року у справі №200/10556/19-а судом видано виконавчий лист, який був направлений для примусового виконання до відповідача разом із заявою про виконання рішення суду від 23.04.2021 року. Листом від 31.05.2021 року відповідач повернув виконавчий лист без виконання, пославшись на підпункт 1 пункту 9 Порядку № 845 та обґрунтувавши своє рішення тим, що виконавчий лист не відповідає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому листі відсутня сума, передбачена заходами примусового виконання рішення. Також, відповідачем зазначено, що Порядком №845 не передбачено визначення суми стягнення органами казначейства на підставі будь-яких довідок, власних розрахунків, розрахунків інших осіб тощо, крім сум, визначених рішенням суду. Не погодившись із зазначеною позицією відповідача, представник позивача звернувся безпосередньо до боржника за виконавчим документом Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із запитом надати інформацію про суму заборгованості за період з 01.03.2016 року по 30.06.2019 року та отримав відповідь, відповідно до якої сума заборгованості з виплати пенсії за зазначений період склала 57165,82 грн. Позивач наголошує, що вона повторно звернулась до відповідача із заявою про виконання рішення суду від 28.07.2021 року, додавши до неї інформацію самого боржника за виконавчим документом про суму заборгованості, однак, листом від 31.08.2021 відповідач повторно повернув виконавчий лист без виконання з тих же підстав, що і в листі від 31.05.2021 року. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. У зв`язку з чим позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач вказує на те, що Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. За приписами частини 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України

Пунктом 6 Порядку № 845 визначено перелік таких документів, а саме: заяву про виконання такого рішення оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню ріг і ієн ця про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо). Даним переліком надання довідок про розмір коштів, що підлягають стягненню не передбачено, як не передбачено Порядком № 845 витребування таких довідок та механізм їх застосування під час виконання судових рішень. Підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 845 встановлено саме право Казначейства безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення. пояснення, довідки, іншу інформацію. Обов`язок витребування довідок про розмір коштів, що підлягають стягненню, його уточнення чи корегування від боржника, або інших осіб Порядком не передбачено. Встановлення, уточнення чи коригування суми до стягнення за ініціативою органів Казначейства чи заявами сторін не встановлено. Вжиття заходів до виконання виконавчих документів, передбачене пунктом 4 регулюється Бюджетним кодексом та цим Порядком.

Відповідач наголошує, що не має повноважень на визначення суми, що підлягає стягненню на підставі будь-яких довідок, власних розрахунків, розрахунків інших осіб, тощо. Повноваження з визначення суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом належить виключно суду. Жодним нормативно-правовим актом, зокрема Порядком № 845, ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ЗУ «Про виконавче провадження» не уповноважено органи Казначейства на витребування відомостей про визначення суми стягнення з боржника. Відповідач наголошує, що позивачу запропоновано звернутися до суду з метою встановлення розміру коштів, що підлягають стягненню шляхом роз`яснення судового рішення або зміни порядку та способу його виконання, що є виключною компетенцією судів. З огляду на вказані обставини відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 200/10556/19-а, яким позовні вимоги ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про стягнення заборгованості з виплати пенсії задоволено частково.

Стягнуто зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 200/10556/19-а набрало законної сили 02 грудня 2019 року на підставі ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року.

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист про стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно (а.с. 7).

23.04.2021 року представник позивача Тарасенко І.М. звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області із заявою про виконання рішення суду, відповідно до якої просив здійснити безспірне списання коштів з розрахунків боржника заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно на користь ОСОБА_1 за банківськими реквізитами наведеними у довідці банку. До заяви представником позивача були надані наступні документи: оригінал виконавчого листа від 17.12.2019 року № 200/10556/19-а, довідку банку про банківські реквізити, копію паспорту та РКНП стягувача, копію довідки ВПО, оригінал договору про надання правової допомоги від 22.05.2019 року, копія ордеру від 22.05.2019 року (а.с. 9-10).

Листом № 06-19/670 від 31.05.2021 року Управлінням Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області повідомив представника позивача, що виконавчий документ не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому листі відсутня сума, передбачена заходами примусового виконання рішення.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 не передбачено визначення суми стягнення органами казначейства на підставі будь-яких довідок, власних розрахунків, розрахунків інших осіб тощо, крім сум, визначених рішенням суду. Управління не має підстав для здійснення повноважень судів у визначенні суми стягнення, її розрахунку для вирішення питання належності чи не належності до цієї суми обов`язкових платежів та зборів передбачених ст. 254 та іншими положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Будь - яких рішень суду, яким би вирішувалося це питання не надано. На підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку, орган казначейства повертає стягувачу у разі коли виконавчий документ не відповідає вимогам передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Запропоновано позивачу звернутися до суду з питання приведення судового рішення та виконавчого документу у відповідності до чинного законодавства (а.с. 11).

З матеріалів справи встановлено, що представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з запитом щодо отримання інформації про розмір заборгованості з пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.06.2019 року.

Листом від 29.06.2021 року № 0500-1502-8/24964 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представника позивача, що згідно рішення суду від 01.10.2019 року у справі № 200/10556/19-а ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01.03.2016 року. Управлінням виконано розрахунок суми пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.06.2019 року, яка складає 57165,82 грн. Виплату пенсії відновлено і в липні 2019 року виплачено пенсію за період з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року в розмірі 2000 грн. на картковий рахунок банківської установи ДОУ АТ «Ощадбанк» (а.с. 12-13).

28.07.2021 року представник позивача Тарасенко І.М. повторно звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області із заявою про виконання рішення суду, відповідно до якої просив здійснити безспірне списання коштів з розрахунків боржника заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно на користь ОСОБА_1 за банківськими реквізитами наведеними у довідці банку. До заяви представником позивача були надані наступні документи: оригінал виконавчого листа від 17.12.2019 року № 200/10556/19-а, довідку банку про банківські реквізити, копію паспорту та РКНП стягувача, копію довідки ВПО, оригінал договору про надання правової допомоги від 22.05.2019 року, копія ордеру від 22.05.2019 року, копію листа УДКСУ у м. Слов`янську Донецької області № 06-19/670 від 31.05.2021 року, копію листа Боржника від 29.06.2021 року № 0500-1502-8/24964 (а.с. 14-15).

Листом від 31.08.2021 року № 06-19/1069 Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області вдруге повернуло виконавчий лист № 200/10556/19-а на підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначено, що Казначейство не має повноважень на визначення суми, що підлягає стягненню на підставі будь яких довідок, власних розрахунків, розрахунків інших осіб, тощо. Повноваження з визначення суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом належить виключно суду. Запропоновано звернутися до суду для встановлення суми стягнення (а.с. 16).

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо повернення виконавчого листа без виконання, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судового рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI (далі Закон № 4901) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Кабінетом Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів (п. 2 Порядку № 845).

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 4 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

Приписами пункту 5 Порядку № 845 визначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право: 1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів; 2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання; 3) безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; 4) вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; 5) застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби; 5-1) повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа; 6) відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком; 7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до п. 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Відповідно до п. 7 Порядку № 845 у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Приписами пункту 8 Порядку передбачено, що Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Пунктом 9 Порядку визначено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

1) виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження";

2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;

6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;

10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

11) наявні інші передбачені законом випадки.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача Тарасенко Ігор Миколайович звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання рішення суду та надав оригінал виконавчого листа № 200/10556/19-а виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року, про стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно.

Однак виконавчий лист № 200/10556/19-а був повернутий без виконання на підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку № 845, а саме у зв`язку з тим, що виконавчий лист не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» визначає вимоги до виконавчого листа.

Частинами 1-3 статті 4 Закону № 1404 визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Суд наголошує, що законодавець чітко визначив вимоги для оформлення виконавчого листа, отже, виконавчий лист повинен перевірятися на відповідність саме вимог ч. 1 ст. 4 Закону України № 1404.

Проаналізувавши наданий виконавчий лист № 200/10556/19-а, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17.12.2019 року, суд дійшов висновку про відповідність листа вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно доводів відповідача проте, що у виконавчому листі не зазначено суми коштів, яку необхідно стягнути зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, суд зазначає, що стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» не визначає, що у виконавчому листі про стягнення повинна зазначатися сума коштів.

Отже, на думку суду виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17.12.2019 року виконавчий лист № 200/10556/19-а відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вказані обставини виконавчий лист № 200/10556/19-а протиправно був повернутий відповідачем з підстав не відповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд наголошує, що відповідно до Порядку № 845 органи казначейської служби вживають заходів до виконання виконавчих документів, а також мають прав: звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання; безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію.

З аналізу положень Порядку вбачається, що з метою виконання виконавчого листа органи Казначейства мають право звернутися до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (правонаступника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) за отриманням інформації щодо нарахованої суми пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.06.2019 року.

Суд вважає, що твердження відповідача про те, що Порядком № 845 не передбачено визначення суми стягнення органами Казначейства на підставі будь яких довідок, власних розрахунків, розрахунків інших осіб, тощо крім суми визначених рішенням суду безпідставним, оскільки положення Порядку не містять вказаних положень, а навпаки визначають право відповідача на отримання додаткових документів для виконання виконавчих документів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо повернення виконавчого листа без виконання.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2020 року у справі № 200/10556/19-а та вчинити заходи з примусового стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно у розмірі 57165,82 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві з застосуванням слова може.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вирішення питання приймати виконавчий лист до виконання чи повертати без виконання належить до дискреційних повноважень відповідача, та суд не може перебирати на себе повноваження відповідача, отже вважає, що належним способом захисту прав позивача у даних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , поданої адвокатом Тарасенко Ігоря Миколайовича, про виконання рішення суду від 28.07.2021 року з урахування висновків суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області в частині визнання протиправними дій Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області з повернення виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а, зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Тарасенко Ігорем Миколайовичем, про виконання рішення суду від 28.07.2021 року з урахування висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 454 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області про визнання протиправними дій Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області з повернення виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а, зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а та вчинити заходи з примусового стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно у розмірі 57165,82 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області з повернення виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області повторно заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Тарасенко Ігорем Миколайовичем, про виконання рішення суду від 28.07.2021 року з урахування висновків суду.

В частині позовних вимог про зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 17 грудня 2019 року у справі № 200/10556/19-а та вчинити заходи з примусового стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з березня 2016 року по липень 2019 року включно у розмірі 57165,82 грн. відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області (, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 3-А, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська