Справа № 620/5508/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року м. Чернігів Справа № 620/5508/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання адміністративного договору недійсним та зобов`язання повернути сплачені кошти, визнання відмови протиправною та зобов`язання призначити пенсію,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 25.05.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФ України в Чернігівській області, відповідач 1), Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі ГУДПС у Чернігівській області, відповідач 2), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати адміністративні договори, укладені згідно повідомлення-розрахунку від 19.10.2020 №б/н та від 07.12.2020, недійсними та зобов`язати повернути йому в натурі все, що відповідачі одержали на виконання цих адміністративних договорів, а саме: ГУПФУ в Чернігівській області 1625,99 грн., ГУДПС у Чернігівській області 6600,00 грн.;

- визнати дії відповідача 1 про відмову в призначенні йому пенсії за віком протиправними та зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області провести призначення позивачу пенсії за віком з 29.12.2020, із зарахуванням до страхового стажу для обчислення пенсії страхового стажу відпрацьованої роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007, та здійснити перерахунок пенсії.

Позов мотивовано тим, що відмова відповідача 1 зарахувати до його страхового стажу періоду роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007 є протиправною, оскільки належним чином оформленими документами підтверджується його право на призначення пенсії.

Крім того, у зв`язку із відмовою відповідача 1 зарахувати до страхового стажу спірного періоду роботи, позивачем із відповідачем 2 було укладено адміністративний договір про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та сплачено єдиний внесок в сумі 6600,00 грн. Також позивачем відповідно до довідки-розрахунку відповідача 1 на рахунок ГУПФУ в Чернігівській області перераховано кошти в сумі 1625,99 грн. для зарахування до страхового стажу неповних місяців як повних.

Ухвалою суду від 01.06.2021 позивачу відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним повідомлення-розрахунку від 19.10.2020 №б/н.

Ухвалою суду від 01.06.2021 адміністративний позов в іншій частині позовних вимог було залишено без руху.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 ухвалу суду від 01.06.2021 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 07.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

ГУПФУ в Чернігівській області подано відзив на позов, однак не додано до нього докази надіслання іншим учасникам справи. Враховуючи наведене, у зв`язку із невиконанням відповідачем 1 покладеного на нього процесуального обов`язку, суд не може враховувати наведені у відзиві доводи.

ГУДПС у Чернігівській області подано відзив на позов, у якому відповідач 2 позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та зазначив, що позивач добровільно звернувся до податкового органу із відповідним пакетом документів для «придбання стажу», шляхом укладення відповідного договору. За наведених обставин, вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є необґрунтованою.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.10.2020 відповідачем 1 надано позивачу повідомлення-розрахунок на суму 1625,99 грн., який підлягав сплаті до 28.10.2020, для зарахування неповних місяців страхового стажу як повних за періоди січень-грудень 2004 року, січень 2006 року, червень 2008 року, листопад 2012 року, червень та жовтень 2014 року. Відповідні кошти сплачені ОСОБА_1 згідно із квитанцією від 19.10.2020 №0.0..1 (а.с. 12-13).

Листом від 20.10.2020 за №2500-0346-8/40305 ГУПФУ в Чернігівській області відмовило позивачу в призначенні пенсії, мотивуючи тим, що у нього не достатньо необхідного загального страхового стажу (зараховано до стажу 25 років 10 місяців 12 днів замість 27 років мінімальних). Також повідомлено, що до загального страхового стажу не зарахований період роботи в Камківській неповній середній школі з 15.11.1995 по 15.04.1996, так як дана робота пересікається з роботою в колгоспі. Для зарахування даного періоду необхідно надати довідку про вихододні з колгоспу помісячно за 1995-1996 роки (а.с. 8).

Оскільки ГУПФУ в Чернігівській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за недостатністю необхідного загального страхового стажу, 07.12.2020 позивач звернувся до ГУДПС у Чернігівській області із заявою про укладення із ним Договору про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за період з 01.07.2008 по 30.09.2008 (а.с. 66-67).

Квитанцією від 09.11.2020 №17 ОСОБА_1 до бюджету перераховано єдиний внесок в сумі 6600,00 грн. (а.с. 15 зворот).

Враховуючи наведене, 29.12.2020 ОСОБА_1 повторно до ГУПФУ в Чернігівській області подано заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 26.01.2021 за №250-0303-8/4107 відповідач 1 відмовив у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що зарахований ОСОБА_1 страховий стаж становить 25 років 7 місяців 23 дні, що відповідно до вимог статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є недостатнім для призначення пенсії.

17.02.2021 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідачем 1 призначено позивачу пенсію з 29.12.2020. При цьому, відповідно до розрахунку стажу, розрахований ГУПФУ в Чернігівській області загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 2 місяці 29 днів. До вказаного стажу відповідачем 1 зараховано, в тому числі, періоди: з 03.05.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004 (доплата), з 01.01.2006 по 31.01.2006 (доплата), з 01.02.2006 по 30.04.2006 (добровільне страхування), з 01.07.2008 по 30.09.2008 (добровільне страхування), з 01.11.2012 по 30.11.2012 (доплата), з 01.06.2014 по 30.06.2014 (доплата) та з 01.10.2014 по 31.10.2014 (доплата) (а.с. 77).

Разом з тим, відповідно до індивідуальних відомостей про позивача, до його загального страхового стажу не враховано в повному обсязі період роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007.

Вважаючи, що дії відповідача 1 щодо відмови зарахувати до страхового стажу період роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007 є протиправними та такими, що призвели до укладення ОСОБА_1 договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, сплати ним коштів в сумі 1625,99 грн. і 6600,00 грн., позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо незарахування відповідачем 1 до загального страхового стажу позивача періоду роботи в ПОСП «Лан», суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788 та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до матеріалів справи, період роботи позивача в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007 підтверджено записами у трудовій книжці колгоспника №15. При цьому, виправлень чи неточностей вказані записи не містять (а.с. 6-7). Крім того, на підтвердження спірного періоду роботи ОСОБА_1 надано архівну довідку від 14.08.2020 №752/07-02 (а.с. 9).

Згідно із архівними довідками від 13.05.2021 №375/07-02 та №376/07-02, в книгах обліку праці та розрахунків ПОСП «Лан» міститься інформація про отриману позивачем заробітну плату за період з 01.01.2000 по 27.04.2007 в номінації того часу. З січня 2000 року по квітень 2007 року нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України (а.с. 16).

Враховуючи наведене, суд вважає, що ГУПФУ в Чернігівській області протиправно не врахованого до загального страхового стажу позивача період роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17 та від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17.

Таким чином, враховуючи висновки суду про обов`язок відповідача 1 зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 03.05.2000 по 27.04.2007 та стаж, зарахований ГУПФУ в Чернігівській області позивачу (без проведених доплат), його загальний страховий стаж становить 35 років 7 місяців 21 день.

Щодо позовних вимог про визнання адміністративних договорів, укладених згідно повідомлення-розрахунку від 19.10.2020 №б/н та від 07.12.2020, недійсними та зобов`язання відповідачів повернути сплачені ОСОБА_1 кошти, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 12 Закону №1058, особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року). Сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий внесок на дату укладення договору, помножений на коефіцієнт 2.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449.

Крім того, частиною третьою статті 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Розділом 15 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663, урегульовано порядок здійснення доплати відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058.

Так, застрахована особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та бажає зарахувати неповний місяць роботи до страхового стажу як повний місяць, подає до органів Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії заяву згідно з додатком 28 цієї Інструкції.

Працівник відділу надходження доходів на підставі даних персоніфікованого обліку про періоди, за які застрахована особа бажає здійснити доплату у сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, складає повідомлення-розрахунок згідно з додатком 29 цієї Інструкції.

Застрахована особа здійснює доплату в сумі, зазначеній у повідомленні-розрахунку, протягом 10 календарних днів з дня його отримання.

З аналізу наведених норм права вбачається, що чинним законодавством України передбачено можливість зарахування громадянам додаткових місяців роботи до страхового стажу, шляхом укладення ними договорів про добровільну участь та доплати коштів на рахунок Пенсійного фонду України з метою зарахування неповних місяців роботи як повних. При цьому, вказаний правовий механізм передбачений з метою отримання особами права на пенсійне забезпечення за умови досягнення ними встановленого Законом №1058 пенсійного віку, але за відсутності необхідного для цього мінімального загального страхового стажу.

В ході розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення ОСОБА_1 до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058, наявного у нього загального страхового стажу було достатньо для отримання такого права (більше 30 років).

Разом з тим, внаслідок протиправних дій відповідача 1 щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 03.05.2000 по 27.04.2007, ОСОБА_1 з метою реалізації права на пенсійне забезпечення на рахунок ГУПФУ в Чернігівській області було сплачено кошти в сумі 1625,99 грн. для зарахування неповних місяців страхового стажу як повних за періоди січень-грудень 2004 року, січень 2006 року, червень 2008 року, листопад 2012 року, червень та жовтень 2014 року (а.с. 12-13).

Крім того, ОСОБА_1 із ГУДПС в Чернігівській області було укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 07.12.2020 №0002, у зв`язку із чим сплачено до бюджету єдиний внесок в сумі 6600,00 грн. (а.с. 15 зворот, 66-67).

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів. При цьому, у статті 4 Кодексу надано визначення зазначеного правового інституту. Так, адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи наведене та встановлені в ході розгляду справи обставини, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе визнати недійсними адміністративні договори, а саме: повідомлення-розрахунок від 19.10.2020 №б/н, складене ГУПФУ у Чернігівській області та Типовий договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 07.12.2020 №0002.

Щодо повернення ОСОБА_1 сплачених коштів, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року №6 затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, яким передбачено, що повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

У випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених Коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення.

Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

У разі надходження Заяви про повернення Коштів, що надміру сплачені страхувальниками, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, Платник додає оригінал або завірену ним копію розрахункового документа (квитанцію, платіжне доручення тощо), що підтверджує сплату Коштів на рахунок 3719.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

На підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Таким чином, відповідно до встановленого порядку, для формування ГУДПС у Чернігівській області висновку про повернення ОСОБА_1 помилкового сплачених коштів в сумі 6600,00 грн. позивач має звернутись до відповідача 2 із відповідною заявою, встановленої форми.

Разом з тим, вищевказана заява з відповідним пакетом документів позивачем до ГУДПС у Чернігівській області не подавалась, а відповідачем 2 висновок про відмову в поверненні коштів не складався. Враховуючи наведене, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ГУДПС у Чернігівській області повернути йому кошти в сумі 6600,00 грн., з огляду на їх передчасність.

Одночасно суд вважає за можливе повідомити позивачу про наявність у нього права на звернення до ГУДПС у Чернігівській області із заявою відповідно до вимог Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів

Крім того, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, в даному випадку Пенсійним фондом України, тому на ГУПФ України в Чернігівській області покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Враховуючи наведене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення коштів в сумі 1625,99 грн. задовольнити частково шляхом зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській області сформувати і подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області подання про повернення ОСОБА_1 вказаних коштів.

Враховуючи, що пенсію позивачу призначено з 29.12.2020 з порушенням прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області провести йому перерахунок та виплату пенсії саме з вказаної дати, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання адміністративного договору недійсним та зобов`язання повернути сплачені кошти, визнання відмови протиправною та зобов`язання призначити пенсію- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 з 29.12.2020 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи в ПОСП «Лан» з 03.05.2000 по 27.04.2007.

Визнати недійсними адміністративні договори, а саме: повідомлення-розрахунок від 19.10.2020 №б/н, складене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та Типовий договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 07.12.2020 №0002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області сформувати і подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області подання про повернення ОСОБА_1 коштів в сумі 1625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) грн. 99 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Відповідач 2: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна