Справа № 560/7073/21
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7073/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

04 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, Шепетівського міського голови Бузиля Віталія Володимировича про визнання протиправним, скасування розпорядження, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, Шепетівського міського голови Бузиля Віталія Володимировича, в якому просила :

1.1. визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови Шепетівської міської ради № 09.04-79/2021- р/к від 11.05.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 ";

1.2. Зобов`язати відповідача поновити позивача на роботі.

1.3. Стягнути з виконавчого комітету Шепетівської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день ухвалення судом рішення.

1.4. Стягнути з виконавчого комітету Шепетівської міської ради на її користь завдану незаконним звільненням моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення з виконавчого комітету Шепетівської міської ради на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.05.2021її було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно розпорядження міського голови № 09.04-79/2021-р/к від 11.05.2021. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки згідно затвердженого штатного розпису в управлінні організаційного, інформаційного забезпечення та документообігу, передбачено посади начальника управління, 2-х головних спеціалістів, в структурі управління є відділ організаційного забезпечення та документообігу, де передбачено посади начальника відділу, 2 посади головного спеціаліста, 3 посади спеціаліста І категорії, 2 посади діловода. Відповідачем було порушено порядок звільнення, оскільки позивачу не було запропоновано жодної вакантної посади.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 19 серпня 2021 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено.

4. Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови Шепетівської міської ради № 09.04-79/2021-р/к від 11.05.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

5. Зобов`язано виконавчий комітет Шепетівської міської ради поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю апарату Шепетівської міської ради.

6. Стягнуто з виконавчого комітету Шепетівської міської ради на користь ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року включно в сумі 54138 (п`ятдесят чотири тисячі сто тридцять вісім) грн. 20 коп.

7. Постанова в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць, що становить 15923 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 00 коп., допущена до негайного виконанню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт виконавчий комітет Шепетівської міської Ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

9. Апелянт зазначив, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. За правилами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП4 про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

10. Враховуючи норми законодавства, за два місяці до звільнення, ОСОБА_1 було попереджено розпорядженням міського голови від 12.03.2021 р. № 56-2021 р. "Про попередження працівників апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників" про подальше вивільнення. Відповідно до розпорядження міського голови від 13.05.2021 р. № 09.04-79/2021-р/к її було звільнено у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників. Відповідач звертає увагу суду, що 07.05.2021 ще до подання пропозицій для працівників, керуючим справами в телефонній розмові, оскільки в цей період позивач знаходилась у відпустці, було запропоновано з`явитися на роботу для вирішення питання подальшого працевлаштування та пропозиції посади. Проте, позивач відмовилась та повідомила, що питання подальшого працевлаштування її не цікавить, оскільки, вона планує переїжджати в інше місто.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. ОСОБА_2 , працювала у виконавчому комітеті Шепетівської міської ради з 2011 року, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 від 14.08.2006.

12. 17.05.2011 позивач прийнята на посаду головного спеціаліста з питань внутрішньої політики, інформації та зв`язків з громадськістю та 03.09.2013 переведена на посаду головного спеціаліста відділу інформації, преси та зв`язків з громадськістю.

13. Позивач, 12.05.2014 переведена по посаду начальника відділу інформації, преси та зв`язків з громадськістю виконавчого комітету міської ради.

14. Шепетівським міським головою прийняте розпорядження від 12.03.2021 № 56-2021 "Про попередження працівників апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету інших виконавчих органів про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників", ст. 40, 44, 47, 49- 2 КЗпП України, у зв`язку із відсутністю можливості працевлаштування на іншу роботу.

15. 25 лютого 2021 року прийняте рішення Шепетівської міської ради "Про затвердження структури та загальної чисельності працівників апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів влади".

16. 13.05.2021 ОСОБА_2 було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України згідно розпорядження міського голови № 09.04-79/2021- р/к від 11.05.2021.

17. Не погоджуючись з таким звільненням, позивач вважає розпорядження № 09.04-79/2021- р/к від 11.05.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 " протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

18. Позивач вказала, що 13.05.2021її було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно розпорядження міського голови № 09.04-79/2021-р/к від 11.05.2021. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки згідно затвердженого штатного розпису в управлінні організаційного, інформаційного забезпечення та документообігу, передбачено посади начальника управління, 2-х головних спеціалістів, в структурі управління є відділ організаційного забезпечення та документообігу, де передбачено посади начальника відділу, 2 посади головного спеціаліста, 3 посади спеціаліста І категорії, 2 посади діловода. Відповідачем було порушено порядок звільнення, оскільки позивачу не було запропоновано жодної вакантної посади.

19. Апелянт вказав, що за два місяці до звільнення, ОСОБА_1 було попереджено розпорядженням міського голови від 12.03.2021 р. № 56-2021 р. "Про попередження працівників апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників" про подальше вивільнення. Відповідно до розпорядження міського голови від 13.05.2021 р. № 09.04-79/2021-р/к її було звільнено у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників. Відповідач звертає увагу суду, що 07.05.2021 ще до подання пропозицій для працівників, керуючим справами в телефонній розмові, оскільки в цей період позивач знаходилась у відпустці, було запропоновано з`явитися на роботу для вирішення питання подальшого працевлаштування та пропозиції посади. Проте, позивач відмовилась та повідомила, що питання подальшого працевлаштування її не цікавить, оскільки, вона планує переїжджати в інше місто. Крім цього вважає, що суд першої інстанції помилково поновив позивачку на посаді, якої не існує на даний час.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

21. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

22. Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

23. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

24. Згідно статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

25. Правове регулювання статусу посадових осіб місцевого самоврядування визначено статтею 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

26. Правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

27. Відповідно до статті 4 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

28. Згідно ч.1 ст.20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

29. Підстави та порядок звільнення посадових осіб органів місцевого самоврядування у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників врегульовані Кодексом законів про працю України.

30. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

31. Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

32. Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

33. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

34. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

35. Відповідно до рішення Шепетівської міської ради "Про затвердження структури та загальної чисельності працівників апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів влади", було створено управління організаційного, інформаційного забезпечення та документообігу.

36. Відділ інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю, у якому позивач працювала начальником, був відсутній у структурі апарату виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

37. Розпорядженням міського голови "Про затвердження штатного розпису апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів" від 11.03.2021 р.№54-2021, затверджено штатний розпис апарату Шепетівської міської ради, згідно якого в управлінні організаційного, інформаційного забезпечення та документообігу, передбачено посади начальника управління, 2-х головних спеціалістів, в структурі управління є відділ організаційного забезпечення та документообігу, де передбачено посади начальника відділу, 2 посади головного спеціаліста, 3 посади спеціаліста І категорії, 2 посади діловода.

38. Як стверджує апелянт, що 07.05.2021 керуючий справами у телефонному режимі запропонував позивачу з`явитися на роботі, для вирішення питання подальшого працевлаштування та пропозиції посади. Однак жодних доказів змісту телефонної розмови апелянтом не надано. Колегія суддів також вважає, що телефонний дзвінок не є виконанням вимоги закону щодо пропонування позивачу вакантної посади.

39. Що стосується доводів апелянта про відсутність на даний момент у штатному розписі посади, з якої було звільнено позивача, є безпідставними, оскільки апелянт мав змогу поновити позивача на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису.

40. У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду.

41. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №808/2741/16.

42. Крім того, колегія суддів зазначає, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець повинен враховувати переважне право працівника на залишення на роботі.

43. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі №826/25248/15 (адміністративне провадження №К/9901/7798/18), від 26.09.2019 року по справі №806/405/17 (адміністративне провадження №К/9901/22320/18).

44. Виходячи із системного аналізу пункту 1 частини першої та частини другої статті 40, частини другої статті 49-2 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади. Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

45. Крім того, згідно ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

46. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року в справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року в справі № 826/6148/16.

47. Такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

48. Безпідставними на думку колегії суду є доводи апелянта на дотримання ним вимог закону щодо погодження звільнення з профспілкою.

49. Апелянт надав копію листа голові Шепетівської районної профспілкової організації працівників державних установ від 12.03.2021 № 01-33/917, до якого було додано рішення VI сесії Шепетівської міської ради від 25 лютого 2021 року № 3 "Про затвердження структури та загальної чисельності працівників апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів влади" та розпорядження міського голови від 11.03.2021 №54-2021 "Про затвердження штатного розпису апарату Шепетівської міської ради та її виконавчого комітету, інших виконавчих органів".

50. Однак вказані документи не містять переліку конкретних працівників із зазначенням посад, прізвищ, імен, які були звільнені у зв`язку із скороченням.

51. Крім того, апелянтом не було дотримано вимог ст. 43 КЗпП України, зокрема, щодо розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

52. Щодо доводів апелянта про безпідставність на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів звертає увагу на таке.

53. Враховуючи, що спеціальним законодавством, яке регулює відносини щодо проходження та звільнення з органів місцевого самоврядування , не врегульовано питання виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні працівника, то до спірних правовідносин підлягають положення КЗпП України.

54. Згідно із частинами першою, другою статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

55. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

56. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. При цьому Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин (аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16).

57. Таким чином, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку №100.

58. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 100.

59. Згідно абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

60. В матеріалах справи міститься довідка про доходи від 08.07.2021 року про розрахунок середньої заробітної плати за останні два місяця перед звільненням, яка надана ОСОБА_1 та складена виконавчим комітетом Шепетівської міської ради відповідно до постанови КМУ від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

61. При цьому, здійснити виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно з 14 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року, включно, оскільки останнім робочим днем позивача було 13 травня 2021 року, що підтверджується розпорядженням відповідача від 07.04.2021 №09-05-65/2021 "Про надання відпустки ОСОБА_1 ", копія якого знаходиться в матеріалах справи.

62. Враховуючи інформацію з довідки про розрахунок середньої заробітної плати суд встановив, що позивачу необхідно здійснити виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року включно в розмірі 54138 грн. 20 коп., а також здійснити виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць, в розмірі 15923 грн. 00 коп.

63. Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, оскільки розпорядження міського голови Шепетівської міської ради № 09.04-79/2021-р/к від 11.05.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 " визнано судом протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, а тому суд першої інстанції правильно позовні вимоги задовольнив.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

64. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

65. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

66. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

67. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

68. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

69. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.