Справа № 420/8272/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 420/8272/20
адміністративне провадження № К/9901/2782/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою адвоката Марченко Наталії Валеріївни - представника ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року (у складі судді Катаєвої Е.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року (у складі колегії суддів: судді-доповідача Шеметенко Л.П., суддів: Стас Л.В., Турецької І.О.),
ВСТАНОВИВ:
І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
1. В серпні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати пункти 1,2 та 3 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №213 від 16.07.2020 в частині наказу:
- командиру військової частини НОМЕР_1 наказано обліковувати встановленим порядком у книзі обліку нестач військової частини НОМЕР_1 шкоду на загальну суму 1 349 044,72 грн, завдану державі внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай;
- командиру військової частини НОМЕР_2 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн. за шкоду, завдану державі внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай;
- начальнику адміністративного відділу штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України у термін до 17 липня 2020 року направити копію матеріалів службового розслідування до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України.
2. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020, з підстав невідповідності вимогам частини 5 статті 160 КАС України, вказану позовну заяву залишено без руху.
3. Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не наводить обґрунтувань порушення його прав такими положеннями оскаржуваного наказу, яким наказано командиру військової частини НОМЕР_1 обліковувати встановленим порядком у книзі обліку нестач військової частини НОМЕР_1 шкоду на загальну суму 1 349 044,72 грн, завдану державі внаслідок посадки артилерійського катера «Скадовськ» (далі АК «Скадовськ») на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай.
4. Між тим, як зазначав суд першої інстанції, механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку, зокрема, за військовими частинами, і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна регламентований Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, якою передбачено ведення у фінансово-економічному органі військової частини - у книгу обліку нестач встановленої форми; виявлена нестача військового майна записується у книгу на підставі наказу командира військової частини; тобто оскаржуваний наказ в цієї частині виданий на виконання Інструкції щодо обліку військового майна та його нестачі, а позивач не зазначає, яким чином вказані положення порушують його права, враховуючи, що сам факт події посадки АК «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай та наявність у зв`язку з цим шкоди військовому майну позивач не заперечує.
5. Суд першої інстанції дійшов висновків, що положення Порядку проведення службового розслідування, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 № 608 відрізняють доручення щодо підготовки наказу про притягнення до відповідальності та сам наказ про притягнення до відповідальності; Наказ №213 від 16.07.2020 за результатами службового розслідування в частині, яка оскаржується позивачем виходячи з його змісту і є дорученням відповідним командирам військових частин на прийняття рішень, тобто вказаний наказ не відповідає вимогам акту індивідуальної дії, оскільки безпосередньо для позивача не містить обов`язкових приписів, а є передумовою для його видання.
6. У той же час, судом першої інстанції було встановлено, що згідно автоматизованої системи діловодства суду, станом на винесення вказаної ухвали, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 , в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_3 від 17.07.2020 № 46, яким позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн. (справа №420/7879/20, суддя Завальнюк І.В., провадження по справі відкрито ухвалою суду від 21.08.2020 року); саме вказаний наказ є актом індивідуальної дії та містить для позивача обов`язкові приписи.
7. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивачем не виконані вимоги статті 94 КАС України щодо письмових доказів наданих до позову.
8. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову без руху та надання позивачу строків для усунення недоліків позовної заяви та роз`яснив, що недоліки повинні бути усунути шляхом надання до суду належним чином оформленого позову відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України, його копій та копій документів відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, надання відповідних належних доказів по справі тощо.
9. 15 вересня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків позову та позовна заява ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в новій редакції, в якій позивач просив: визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_2 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн. за шкоду, завдану державі внаслідок посадки АК «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай.
10. В обґрунтування позовної заяви в новій редакції ОСОБА_1 наводив перелік, на його думку, допущених під час службового розслідування порушень щодо процедури встановлення обставин протиправної поведінки позивача під час виконання ним своїх службових обов`язків, щодо наявності шкоди та її розміру, а також щодо встановлення причинного зв`язку між поведінкою позивача і завданою державі шкодою та зазначав, що вина ОСОБА_1 в завданні шкоди та причинний зв`язок між його поведінкою та шкодою є недоведеними; за таких умов, притягнення позивача до матеріальної відповідальності за відсутності доведеності вини належними і допустимими доказами, не може вважатись результатом ефективного службового розслідування.
11. Викладені у позовній заяві доводи, на думку ОСОБА_1 , свідчать про відсутність підстав для притягнення його до повної матеріальної відповідальності, оскільки таке стягнення застосовано за відсутності підстав для цього, а тому наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 213 від 16.07.2020 про результати службового розслідування, яким передбачено забезпечення командиру військової частини НОМЕР_2 притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності за шкоду у розміру 1 349 044, 72 грн., - є протиправним.
12. Щодо порушення оскарженим наказом своїх прав позивач зазначав зокрема, що такий містить в собі припис суб`єкту владних повноважень (командиру військової частини НОМЕР_2 ) на вчинення дій щодо процедури прийняття рішення про притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, яке буде обов`язковим для позивача; а тому оскаржуваний наказ породжує юридичні наслідки для позивача і порушує його право вважатись невинуватим, поки його вину не буде доведено в передбаченому законом порядку.
13. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року відмовлено у відкритті адміністративного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування п.2 Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №213 від 16.07.2020 в частині наказу командиру військової частини НОМЕР_2 забезпечити притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 1 349 044,72 грн. за шкоду, завдану державі внаслідок посадки АК «Скадовськ» на мілину 18 липня 2017 року в районі річки Дунай.
14. Суд першої інстанції виходив з того, що у позові, наданому на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач щодо порушення оскаржуваним наказом його прав зазначив, що наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №213 від 16.07.2020 в оскаржуваній частині містить в собі припис суб`єкту владних (командиру військовій частини НОМЕР_2 ) на вчинення дій щодо процедури притягнення старшого мічмана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності - прийняття рішення, яке буде обов`язковим для позивача; таким чином, позивач зазначає, що для нього буде обов`язковим наказ про притягнення його до відповідальності; саме такий наказ є актом індивідуальної дії та містить обов`язкові для позивача приписи, а інші дії (наказ про проведення службового розслідування, складання акту службового розслідування, наказ №213 від 16.07.2020, прийнятий за результатами службового розслідування з відповідними дорученнями) є передумовою та підставою для видання наказу про притягнення особи до відповідальності.
15. В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції зазначається, що позивач оскаржує наказ від 17.07.2020 №46, яким його притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн у справі №420/7879/20, у якій згідно з даними автоматизованої системи діловодства, судом забезпечений позов позивача шляхом зупинення стягнення з грошового забезпечення командира військової частини А 2951-Дуся А.Ф. в дохід держави суми в розмірі 1 349 044,72 грн на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 17.07.2020 №46 до набрання законної сили рішенням по справі; крім того, в провадженні Окружного адміністративного суду знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 до Командування Військово Морських Сил Збройних сил України, у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати п.3 наказу Командування Військово- Морських Сил Збройних Сил України №91 від 22.10.2017 Про результати службового розслідування, яким на командира АК «Скадовськ» старшого мічмана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
16. Підсумовуючи, суд першої інстанції дійшов висновку, що за позовними вимогами у даній справі необхідно відмовити у відкритті провадження, оскільки право на ефективний захист своїх прав позивач реалізував шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування наказу від 17.07.2020 № 46, яким його притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн у справі №420/7879/20.
17. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року - без змін.
18. Суд апеляційної інстанції, щодо висновків суду першої інстанції, про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, зазначив, що у відповідності до усталеної практики Верховного Суду поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, що повністю спростовує доводи апелянта щодо помилкового застосування судом першої інстанції вимог пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
19. Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
20. В обґрунтування скарги касатор, зазначає про необґрунтованість висновків, що оскаржений наказ не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України та не підлягає оскарженню у судовому порядку та вважає, що до таких висновків суди дійшли при неповному з`ясуванні обставин; визначення терміну «індивідуальний аут» наведено в п. 19 частини 1 статті 4 КАС України, а Наказ №213 від 16.07.2020 в оскаржуваній частині відповідає вказаному визначенню.
21. Скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції, в порушення вимог п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 322 КАС України, ухилився від з`ясування питання, чи стосується оскаржений наказ безпосередньо прав, свобод та інтересів позивача.
22. Крім того, касатор зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції послався на статтю 170 КАС України, не зазначивши конкретної підстави для відмови у відкритті за переліком, встановленим зазначеною статтею; вказана стаття не дає підстав суду відмовляти у відкритті провадження лише з тих підстав, що оскаржене позивачем рішення суб`єкта владних повноважень не є актом індивідуальної дії; суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, розглянув доводи апелянта щодо помилкового застосування судом першої інстанції вимог пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, проте апеляційна скарга доводів про неправильне застосування пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України не містила, а доводи скарги про те, що суд першої інстанції загально послався на статтю 170 КАС України та не зазначив конкретної підстави для відмови у відкритті провадження за переліком, встановленим статтею 170 КАС України, в порушення вимог 322 КАС України, залишились нерозглянутими.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
23. Касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 25 січня 2021 року.
24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя - Жук А.В., судді: Єресько Л.О., Соколов В.М.
25. Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою адвоката Марченко Наталії Валеріївни - представника Дуся Андрія Федоровича на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №420/8272/20.
26. Ухвалою судді Верховного Суду від 03.11.2021 дана справа призначена до письмового розгляду за наявними у ній матеріалами.
IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
29. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
30. Відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо:
1) позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;
2) у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі;
3) настала смерть фізичної особи чи припинено юридичну особу, яка не є суб`єктом владних повноважень, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позовну заяву, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;
4) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.
Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.
Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
31. Здійснюючи аналіз наведених положень, слід зазначити, що підстави, з яких суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі визначені частиною 1 статті 170 КАС України
32. Виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, доходячи висновку про необхідність відмови у відкритті даного провадження з підстав того, що право на ефективний захист своїх прав позивач реалізував шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування наказу від 17.07.2020 № 46, яким його притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнуто 1 349 044,72 грн у справі №420/7879/20, суд першої інстанції не проаналізував зміст статті 170 КАС України та не дослідив наявність конкретних підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
33. Так, відсутній висновок, зокрема, про те, належить чи не належить розглядати даний позов за правилами адміністративного судочинства; чи наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в якому є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; чи наявна у провадженні цього або іншого суду справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав тощо.
34. Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність відмови у відкритті провадження не є належним чином обґрунтованим та в силу законодавчих приписів статті 170 КАС України, не є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
35. Окрім того, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить висновку, про усунення чи не усунення недоліків, з підстав яких позовна заява була залишена без руху згідно ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020, відтак, у випадку неусунення таких недоліків, позовна заява підлягала поверненню позивачеві.
36. Так, відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
37. Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
38. Відповідно до частини 3 статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
39. Пункт 1 частини 4 передбачає, що позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
40. Слід звернути увагу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України), натомість повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, не допускається (частина 5 статті 170 КАС України).
41. Окрім того, необхідно звернути увагу, що норми КАС України встановлюють вимоги до форми та змісту судового рішення.
42. Так, відповідно до частини 4 статті 246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; 7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.
43. Пункт 3 частини першої статті 322 КАС України встановлює, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням: а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; г) чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи та (або) інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; ґ) висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.
44. Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, наведеним вище порушенням норм процесуального права, оцінки не надав.
45. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
46. Відповідно до частини 1 статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
47. Беручи до уваги, що судами попередніх інстанцій були порушені вимоги процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.
48. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу адвоката Марченко Наталії Валеріївни - представника Дуся Андрія Федоровича задовольнити.
2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 420/8272/20 скасувати
3. Справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Л.О. Єресько В.М. Соколов