Справа № 336/2302/21
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2302/21
провадження № 2-а/336/45/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з О.Д. ВБДР УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Григоренка Олексія Вікторовича про скасування рішення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

29.03.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДРО18 № 593299 від 30.10.2020 р. про накладення адміністративного стягнення та закрити справу.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.10.2020 р. станший інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Григоренко О.В. виніс постанову серії ДРО18 № 593299 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, згідно якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн..

Позивач з вказаною постановою не згоден, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню на підставі наступного.

30.10.2020 р. відповідачем відносно позитивача складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Даною постановою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, правопорушення, передбаченого вищевказаною статтею, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн..

З вказаної постанови не вбачається місце вчинення правопорушення і якими саме діями чи бездіяльністю позивач вчинив адміністративне правопорушення.

Інформація щодо винесеної постанови позивачем була встановлена лише 23.03.2021 року, до вказаної дати жодних листів щодо оскаржуваної постанови на адресу позивача не надходило.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона є рішенням по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому строк її оскарження складає 10 днів з дня вручення такого рішення.

Частина 1 статті 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст.. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Позивач зазначає, що на час складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, з 26.10.2020 р. пл. 10.11.2020 р. він знаходився у щорічній відпустці згідно з наказом від 26.10.2020 р. № 143-В.

Також, позиваач звертає увагу суду на те, що на підставі договору № 601-20 від 16.03.2020 р. про закупівлю послуг, обов`язок надавати послуги 45230000-8 будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них) покладено на Генпівдрядника ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРЕНЕШНЛ».

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з 16.03.2020 р. та діє до 31.12.2020 р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторнами своїх обов`язків.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що Генпідрядник приймає від Замовника право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Замовника, у відповідності до вимог ст.. 9 ЗУ «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 1.5. Договору на період дії та протягом гарантійного періоду, Генпідрядник, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» та норм Глави 82 ЦК України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів.

Перелік мережі автомобільних доріг державного значення загального користування у Запорізькій області, в тому числі і зазначені в постанові ділянки доріг наведені у Додатку 1 до договору.

Таким чином, обов`язок з дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які погрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху на підставі договору № 601-20 від 16.03.2020 р. було покладеного на посадових осіб Генпідрядника - ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРЕНЕШНЛ», оскільки Служба автомобільних доріг в Запорізькій області є розпорядником коштів і не має будь-яких технічних засобів для утримання автомобільних доріг.

Крім того, позивач не є посадовою особою, до службових обов`язків якої входить забезпечення безпеки дорожнього руху апри утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізначних переїздів, інших дорожніх споруд.

До позову додана заява, у якій позивач, посилаючись на обставини викладені у позові щодо неотримання постанови та відсутність жодних листів щодо винесення постанови, просить визнати підстави пропущення строку на оскарження постанови поважними та поновити пропущений строк.

Ухвалою від 30.03.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.04.2021 р..

20.04.2021 р. розгляд справи відкладено на 31.05.2021 р. у зв`язку з знаходженням судді у відпустці.

31.05.2021 р. розгляд справи було відкладено на 10.08.2021 р. у зв`язку з зайнятістю судді у іншому провадженні.

Судове засідання 10.08.2021 р. було відкладено на 23.09.2021 р. за клопотанням позивача.

Судове засідання 23.09.2021 р. відкладено на 11.10.2021 р. у зв`язку з знаходженням судді у відпустці.

У судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на вимогах викладених у позові наполягає, просить позов задовольнити.

У судові засідання відповідач інспектор з ОД ВБДР УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Григоренко О.В. не з`явився, причини неявки суду не повідомив, завчасно повідомлявся про час, місце та день розгляду справи, відзиву на позов не надав.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

Крім того, як передбачено ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Таким чином, з урахуванням заяви представника позивача та належним чином повідомленого відповідача, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України без проведення фіксації судового процесу технічними засобами.

Вивчивши обставини справи, приймаючи до уваги позицію позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 30.10.2020 року інспектором з ОД ВБДР УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Григоренко О.В. винесено постанову серії ДПО18 №593299, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1020,00 грн.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП передбачено, відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05.03.2021 року, було відкрито виконавче провадження ВП №64729999 щодо стягнення з позивача штрафу у розмірі 2040 грн.

Як зазначав у позові ОСОБА_1 не є посадовою особою до службових обов`язків якої входить забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших споруд.

Обов`язок з дотримання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху було покладено на посадових осіб «Онур Конструкціон Інтернешенл» відповідно до умов договору № 601-20 від 16.03.2020 року, а Служба автомобільних доріг в Запорізькій області є розпорядником коштів та взагалі не має будь-яких технічних засобів для утримання доріг.

Відповідно до п. 1.5. Договору на період дії та протягом гарантійного періоду, Генпідрядник, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» та норм Глави 82 ЦК України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів.

Таким чином, позивач заперечує той факт, що до його повноважень входить утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або прийняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні роз`яснення викладені у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Разом із тим, відповідачем твердження позивача не спростовані, відповідач у судове засідання не з`явився, не надав жодних доказів правомірності прийнятої постанови, а також не надав відзиву на позовну заяву і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

У суду відсутні будь-які докази, що до службових обов`язків ОСОБА_1 входять забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або прийняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, а також того, що служба автомобільних доріг в Запорізькій області, посадовою особою якої є позивач,була відповідальною за утримання та ремонт автодороги.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема не довів, що ОСОБА_1 як посадова особа вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом правовопорушення, передбаченого ст.140 ч.1 КУпАП, тобто особою, яка має зебезпечувати дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, суд скасовує зазначену постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриває у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що на адресу позивача оскаржувана постанова не надходила, а з 26.10.2020 по 10.11.2020 позивач перебував у щорічній відпустці згідно з наказом від 26.10.2020 №143-В, ним було пропущено строк для подачі даного адміністративного позову, який підлягає поновленню.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 132, 139 КАС України, ЗУ «Про судовий збір». Крім того, постановою Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі №21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області судові витрати в сумі 454 грн. в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 132, 139, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до старшого інспектора з ОД ВБДР УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Григоренко Олексія Вікторовича (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) про скасування рішення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 593299 від 30.10.2020 року, складену старшим інспектором з ОД ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Григоренко Олексієм Вікторовичем за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн. - скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (, м. Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Дмитрюк