Справа № 400/3781/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2021 року

Київ

справа №400/3781/20

адміністративне провадження №К/9901/30328/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашутіна І.В., Шишова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №400/3781/20 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Миколаївської міської ради, третя особа - Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь» про стягнення податкового боргу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року (головуючий суддя - Шляхтицький О.І., судді: Домусчі С.Д., Семенюк Г.В.),-

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 10 листопада 2020 року, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, в задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до Миколаївської міської ради, третя особа - Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь» про стягнення податкового боргу відмовив.

У повному обсязі рішення складено 12 листопада 2020 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ДПС) 29 березня 2021 року за допомогою засобів поштового зв`язку направило апеляційну скаргу, в якій просило визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року та поновити цей строк. Клопотання вмотивоване тим, що про наявність оскаржуваного рішення суду першої інстанції ГУ ДПС стало відомо 3 березня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. У зв`язку з цим позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із запитом про надання інформації щодо надіслання та вручення ГУ ДПС рішення суду у справі №400/3781/20. Листом від 11 березня 2021 року №06-15/5392/21 Миколаївський окружний адміністративний суд повідомив позивача, що станом на 9 березня 2021 року відсутнє підтвердження отримання ГУ ДПС рішення суду у справі №400/3781/20. Відповідні докази були долучені апелянтом до апеляційної скарги (а.с.107-117).

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 5 травня 2021 року залишив апеляційну скаргу без руху та надав скаржнику строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії ухвали для надання документа про сплату судового збору, подання клопотання із наведенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Вказана ухвала вмотивована тим, що апеляційна скарга подана з порушенням тридцятиденного строку на апеляційне оскарження. При цьому апелянт, зазначаючи, що дізнався про існування рішення суду першої інстанції 3 березня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин не надав (а.с.119-121).

Копія зазначеної ухвали була направлена апеляційним судом на електронну пошту позивача, зазначену ним в апеляційній скарзі (а.с.123-125).

17 травня 2021 року ГУ ДПС направило на адресу апеляційного суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яке вмотивовано відсутністю коштів на сплату судового збору (а.с.126-131).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року клопотання ГУ ДПС задоволено та продовжено строк на усунення недоліків до 4 червня 2021 року (а.с.132).

Копія зазначеної ухвали 20 травня 2021 року була направлена на електронну пошту позивача, зазначену ним в апеляційній скарзі (а.с.134).

24 травня 2021 року секретарем судового засідання П`ятіною В.В. було складно довідку на підтвердження того, що 20 травня 2021 року на електронну пошту було надіслано копію ухвали про продовження строку на усунення недоліків у справі №400/3781/20. Станом на 24 травня 2021 року підтвердження про отримання документів на електронну адресу суду не надходило (а.с.135).

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 червня 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року (а.с.144-143).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що апелянтом не було виконано вимоги ухвали від 5 травня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху. При цьому апеляційний суд зазначив, що через відсутність кошторисних призначень на оплату послуг поштового зв`язку судом використовувались електронні засоби зв`язку. Підтвердження про отримання електронного повідомлення від учасника судового процесу не надійшло, у зв`язку з чим секретарем судового засідання згідно з вимогами частини третьої статті 129 КАС України була складена відповідна довідка.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ГУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження та направити справу для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що в апеляційній скарзі позивач вказував, що не отримував копії рішення суду першої інстанції у справі №400/3781/20 та вважав, що така обставина є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. З огляду на наведене, докази отримання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року на виконання вимог ухвали від 5 травня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху також не могли бути надані. Скаржник наголошує, що відповідно до листа від 11 березня 2021 року №06-15/5392/21 у Миколаївському окружному адміністративному суді такі докази також відсутні.

Миколаївська міська рада подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін як законну та обґрунтовану. Зазначено, що позивач мав змогу ознайомитись з рішенням суду першої інстанції за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень навіть без отримання копії такого рішення поштою. Відповідач в обґрунтування своєї позиції також наводить постанову Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа №0870/8014/12), відповідно до якої сторона зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористались.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 8 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 6 жовтня 2021 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 299 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 298 КАС України).

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, законодавством визначені процесуальні строки апеляційного оскарження судового рішення, після спливу яких вважається, що такий строк пропущений. Відлік такого строку законодавець пов`язує з днем проголошення судового рішення або складення його повного тексту. Водночас, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Таким чином, встановлення дня вручення судового рішення має істотне значення для обрахунку строку на апеляційне оскарження.

Порядок вручення судових рішень встановлений статтею 251 КАС України.

Частиною п`ятою статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

За змістом частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 251 КАС України).

Відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Згідно з підпунктом 15.15 підпункту 15 пункту 1 зазначеного розділу КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.

У цій справі ГУ ДПС при направленні апеляційної скарги на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду зазначало, що копію рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року взагалі не отримувало. При цьому вказало, що за наслідками звернення до суду першої інстанції із запитом про надання відомостей щодо надіслання та вручення ГУ ДПС рішення суду останній листом від 11 березня 2021 року №06-15/5392/21 повідомив, що такі відомості у матеріалах справи відсутні.

Скаржник вважає, що копія оскаржуваного ним рішення суду належним чином йому вручена не була, в тому числі, і станом на час звернення з апеляційною скаргою, про її існування він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, що, на його думку, є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому в силу наведених обставин надати доказ отримання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року не видається за можливе.

Колегія суддів вважає такі доводи ГУ ДПС обґрунтованими. Так, відповідно до вимог, що висуваються пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України, в апеляційній скарзі позивач як заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і навів обставини, з якими він пов`язує поважність причин такого пропуску. Разом з тим, суд апеляційної інстанції, залишаючи без руху апеляційну скаргу ухвалою від 5 травня 2021 року, не надав будь-якої правової оцінку ні доводу апелянта, що рішення суду першої інстанції йому не направлялось та отримано не було, ні листу, в якому Миколаївський окружний адміністративний суд повідомив про відсутність доказів надіслання копії рішення у справі №400/3781/20 на адресу ГУ ДПС.

Більш того, положення підпункту 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, що діяли на час розгляду апеляційним судом поданої ГУ ДПС апеляційної скарги, передбачали, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно з наведеною нормою КАС України апеляційна скарга надсилається до суду апеляційної інстанції разом із відповідною справою, що і було здійснено у даному випадку згідно із супровідним листом від 13 квітня 2021 року №400/3781/20/7798/2020 (а.с.106). Таким чином, у розпорядженні апеляційного суду були матеріали справи №400/3781/20 та об`єктивна можливість пересвідчитись у дійсності чи хибності доводів апелянта.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів виконання судом першої інстанції вимог законодавства про вручення позивачу копії повного тексту судового рішення у передбачений Кодексом адміністративного судочинства України спосіб, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги ГУ ДПС без руху з підстав ненадання апелянтом доказів отримання оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів критично оцінює висновок суду апеляційної інстанції про невиконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 5 травня 2021 року та ухвали про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги від 18 травня 2021 року. З матеріалів справи №400/3781/20 слідує, що в порушення приписів підпунктів 15.1, 15.5 пункту 1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України апеляційний суд здійснював спрямування зазначених процесуальних документів не у встановлені законом спосіб та порядок, а саме на електронну адресу ГУ ДПС, хоча апелянт такого прохання в апеляційній скарзі не висловлював. Відтак, достовірно не пересвідчившись в отриманні позивачем ухвали про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та не вчинивши дій щодо направлення зазначеного процесуального документу в інший передбачений КАС України спосіб, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про невиконання апелянтом вимог ухвали від 5 травня 2021 року.

Викладені у відзиві на касаційну скаргу посилання на постанову Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа №0870/8014/12) підлягають відхиленню, оскільки наведене позивачем рішення суду касаційної інстанції не є релевантним до обставин цієї справи. Так, у справі №0870/8014/12 суд виконав обов`язок із направлення копії судового рішення на поштову адресу сторони у справі, що нею була самостійно зазначена, але поштове відправлення повернулось із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Натомість, матеріали цієї справи взагалі не містять жодних доказів надіслання копії рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року на адресу позивача.

У рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, суд касаційної інстанції вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження з направленням справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити.

Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №400/3781/20 скасувати.

Справу №400/3781/20 направити до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.В. Дашутін О.О. Шишов