Справа № 140/10289/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/10289/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БКМ-Україна» до Волинської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БКМ-Україна» (далі ТзОВ «БКМ-Україна», позивач) звернулося в суд з позовом до Волинської митниці (далі відповідач) про визнання протиправними дій в частині відмови у внесенні змін до митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913 та зобов`язання внести зміни до наступних митних декларацій: №UA204120/2020/111621 відповідно до заяви від 09.07.2021 №01-21, №UA204120/2020/111618 відповідно до заяви від 09.07.2021 №02-21, №UA204120/2020/111562 відповідно до заяви від 09.07.2021 №03-21, №UA204120/2020/111224 відповідно до заяви від 09.07.2021 №04-21, №UA204120/2020/110742 відповідно до заяви від 09.07.2021 №05-21, №UA204120/2020/110764 відповідно до заяви від 09.07.2021 №06-21, №UA204120/2020/109678 відповідно до заяви від 09.07.2021 №07-21, №UA204120/2020/109124 відповідно до заяви від 09.07.2021 №08-21, №UA204120/2020/108234 відповідно до заяви від 09.07.2021 №09-21, №UA204120/2020/107961 відповідно до заяви від 09.07.2021 №10-21, №UA204120/2020/107962 відповідно до заяви від 09.07.2021 №11-21, №UA204120/2020/107347 відповідно до заяви від 09.07.2021 №12-21, №UA204120/2020/108935 відповідно до заяви від 09.07.2021 №13-21, №UA204120/2020/107033 відповідно до заяви від 09.07.2021 №14-21, №UA204120/2020/096540 відповідно до заяви від 09.07.2021 №15-21, №UA204120/2020/096239 відповідно до заяви від 09.07.2021 №16-21, №UA204120/2020/107054 відповідно до заяви від 09.07.2021 №17-21, №UA204120/2020/108913 відповідно до заяви від 09.07.2021 №18-21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «БКМ-Україна» звернулось до відповідача з клопотанням про внесення змін до вже поданих митних декларацій, які були прийняті митним органом та по яких було здійснено митне оформлення товарів. Внесення змін до вказаних митних декларацій зумовлено тим, що товари, які завозились позивачем на митну територію України та оформлялися за даними деклараціями використовувалися в межах реалізації проекту міжнародної технічної допомоги «Модернізація громадського тролейбусного транспорту м. Маріуполь». Донором проекту є Європейський банк реконструкції та розвитку за рахунок коштів Фонду Е53. Виконавець: Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління». Реалізація проекту МТД здійснюється у межах Договору між Урядом України та Європейським Банком Реконструкції та Розвитку про співробітництво та діяльність Постійного Представництва ЄБРР в Україні від 12.06.2007, який ратифікований Верховною Радою України 04.06.2008 року № 319-VI (далі - Договір) та Угодою про внесок між Україною та Європейським банком реконструкції та розвитку стосовно участі України у Фонді Східноєвропейського партнерства з енергоефективності та довкілля (Угоду ратифіковано законом України від 06.07.2011 № 3596-VI).

На виконання цього проекту, ТзОВ «БКМ - Україна» у складі консорціуму із ВАТ «Керуюча компанія холдингу «Белкоммунмаш» (м. Мінськ, Республіка Білорусь) укладено контракт № UPTF-MTP-1 на поставку нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами), за яким позивач став постачальником, а Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» - покупцем. Виконання проекту міжнародної технічної допомоги передбачає використання передбачених законодавством України податкових пільг з податку на додану вартість та ввізного мита при здійснені митного оформлення.

На підставі вищенаведеного, ТзОВ «БКМ-Україна» зверталось до Волинської митниці з проханням внести зміни до митних декларацій та, відповідно, застосування передбачених законодавством пільг та звільнення від сплати податку на додану вартість, ввізного мита, інших передбачених законодавством платежів при митному оформленні в режимі імпорту кузовів тролейбусів та необхідних комплектуючих, що надходили на адресу позивача з метою реалізації проекту міжнародної технічної допомоги.

Однак, позивачу було відмовлено у внесенні змін до перелічених вище митних декларацій. Позивач з такими діями відповідача не погоджується, оскільки в листі до Волинської митниці ТзОВ «БКМ-Україна» було надано достатнє документальне обґрунтування того, що товари, ввезені за переліченими митними деклараціями, призначалися і були використані в межах реалізації проекту міжнародної технічної допомоги «Модернізація громадського тролейбусного транспорту м. Маріуполь» згідно Договору між Урядом України та Європейським банком реконструкції та розвитку про співробітництво та діяльність Постійного Представництва ЄБРР в Україні. З огляду на вищевказане такі товари підлягали звільненню від сплати будь яких зборів та платежів. У зв`язку з цим, ТзОВ «БКМ-Україна» позовні вимоги щодо несення змін до вказаних митних декларацій вважає законними та обґрунтованими.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У додаткових поясненнях позивачем наведено додаткові обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки подані до митного оформлення товаросупровідні документи та зокрема, документи, що свідчать про придбання товарів, містять інформацію про предмет купівлі - кузов тролейбуса пасажирського, комплекти запасних частин, комплекти тягових акумуляторів, при цьому, жодних документів, які б свідчили про ввезення товару ТзОВ «БКМ -Україна» в межах Проекту «Оновлення тролейбусного парку м.Маріуполь» та за кошти Європейського Співтовариства, а також підтверджували б право на надання пільг у зв`язку з цим надано не було. Вказаних документів не було також надано при здійснення митного оформлення товарів за МД№204120/2020/096540; №204120/2020/096239 відправником яких є ZF Friedrichshafen AG згідно зовнішньоекономічного договору ZF/GLP/21-18(800).

Разом зі зверненням від 12.07.2021 № 174 щодо внесення змін до митних декларацій на підставі заяв від 09.07.2021 ТзОВ «БКМ-Україна» надано, зокрема, Реєстраційну картку проекту (програми) від 23.12.2019 №4255, План закупівлі від 11.12.2019, контракт від 27.09.2019 №UPTF-MTP-1, договір про створення консорціуму між ВАТ «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» та ТзОВ «БКМ-Україна» укладений 19.07.2019.

Під час опрацювання вищевказаних документів встановлено, що реципієнтом відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 № 4255 та Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 є Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління». Крім того, відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 №4255 цілі та зміст проекту: поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів. Переліком Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 передбачено наступні типи товарів, робіт і послуг: 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів та супутні послуги. Таким чином, опис задекларованого товару «кузови (тримального типу) тролейбусів та комплектуючі» відрізняється від переліку товарів «12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів», зазначених в Реєстраційній картці проекту та Плану закупівель.

При цьому, жодних відомостей про КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та документів, що підтверджували б достовірність здійснення зовнішньоекономічних операцій в рамках реалізації проекту за кошти міжнародної технічної допомоги декларантом на момент подання зазначених вище МД до митного оформлення надано не було. Преференцій за кодами 124 «Обладнання та матеріали, які використовуються для надання ЄБРР технічної допомоги або для грантового співфінансування і фінансуються за рахунок грантових коштів» згідно з Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, декларантом не заявлено. З огляду на вказане, відсутні правові підстави для внесення змін до митних декларацій.

Також відповідач вказує, що не підлягає задоволенню і вимога позивача щодо зобов`язання Волинську митницю внести зміни до вищевказаних митних декларацій, оскільки зобов`язуючи відповідача прийняти рішення про зобов`язання митниці внести зміни до митних декларацій, суд фактично перебере на себе функції відповідного органу та позбавить його можливості реалізувати повноваження, визначені статтею 269 МК України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

У відповіді на відзив позивач вважає заперечення відповідача такими що не мають під собою належного правового підґрунтя, а позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки в поданій позовній заяві та додаткових поясненнях до неї позивач надав докази того, що товари, які були ввезенні та задекларовані відповідно до спірних митних декларацій були в подальшому використані як матеріали для виготовлення тролейбусів, що в подальшому були передані КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» в межах реалізації Проекту «Оновлення тролейбусного парку м.Маріуполь», що фінансувався за кошти Європейського Співтовариства.

Щодо заперечень відповідача з приводу того, що при здійсненні митного оформлення декларантом не було подано документів для застосування пільг, дана обставина пояснюється специфікою господарської діяльності позивача. Позивач здійснює виготовлення та реалізацію на території України пасажирського електротранспорту для широкого кола контрагентів. При цьому реалізація виготовленого позивачем електротранспорту здійснюється в межах реалізації договорів та проектів, що мають різні джерела фінансування (місцеві бюджети, кредити ЄБРР, кредити ЄІБ, міжнародна технічна допомога, тощо) та, відповідно, різні режими застосування пільг та преференцій. Зважаючи на це, позивач мав можливість ідентифікувати товари, які використовуються як матеріали в межах реалізації проекту міжнародної технічної допомоги, лише після завершення виробничого процесу виготовлення тролейбусів та передачі їх реципієнту. Таким чином, на момент здійснення митного оформлення позивач не міг мати в своєму розпорядженні та надати митному органу необхідних підтверджуючих документів.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 19.07.2019 Відкрите акціонерне товариство «Керуюча компанія холдингу «Белкоммунмаш» (виробник), з одного боку, і ТзОВ «БКМ-Україна» (виконавець) уклали договір про створення консорціуму, відповідно до умов відкритого конкурсу на поставку низькопідлогових тролейбусів для Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» згідно конкурсного пакету №UPTF-MTP-1 для спільної участі в цьому конкурсі (а.с.64-83, том 3). У разі перемоги на конкурсі на поставку тролейбусів для потреб м. Маріуполь, Україна, виробник зобов`язується забезпечити виробництво продукції, а виконавець зобов`язується забезпечити виробництво кінцевого продукту і провести його реалізацію на адресу споживача.

27.09.2019 між Комунальним підприємством «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та Консорціумом у складі Відкритого акціонерного товариства «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» і ТзОВ «БКМ-Україна» було укладено угоду №UPTF-MTP-1 про поставку нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами). Відповідно до пункту 11.1 угоди відомість цін 2 має бути фінансовано за рахунок інвестиційного гранту від Банку. Відповідно до умов Рамкової Угоди, укладеної між урядом України та Комісією Європейського Союзу та ратифікованою Україною 12 грудня 2006 року, податок на додану вартість не сплачують по контрактам, фінансованим з грантових коштів, та укладені з резидентами України або резидентами інших країн, відповідно такі контракти мають бути підписані без урахування ПДВ.

26.11.2019 між Відкритим акціонерним товариством «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» (постачальник) та ТзОВ «БКМ-Україна» (покупець) були укладені договори №481/13-19, №482/13-19, №483/13-19 про поставку: 15 кузовів тролейбуса пасажирської моделі 32100D; 15 одиниць комплектів запасних частин; 15 комплектів тягових акумуляторів літій-залізо-фосфатних для тролейбуса пасажирської моделі 32100D (а.с.49-96, том 2).

Листами від 11.12.2019 Європейський банк реконструкції та розвитку та Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» звернулись до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з клопотаннями щодо державної реєстрації проекту «Оновлення тролейбусного парку м. Маріуполь» №49557: донор міжнародної технічної допомоги Європейський банк реконструкції та розвитку; виконавець - Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»; реципієнт - Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»; підрядник Консорціум у складі Відкритого акціонерного товариства «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» і ТзОВ «БКМ-Україна» (контракт від 27.09.2019 №UPTF-MTP-1) (а.с.203-207, том 1).

На виконання договорів від 26.11.2019 №481/13-19, №482/13-19, №483/13-19 ТзОВ «БКМ-Україна» здійснило ввезення на митну територію України відповідних товарів згідно митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913.

12.07.2021 ТзОВ «БКМ-Україна» звернулось до Волинської митниці з клопотанням про внесення змін до вищевказаних митних декларацій та відповідно застосування передбачених законодавством пільг та звільнення від сплати податку на додану вартість, ввізного мита, інших передбачених законодавством платежів при митному оформленні в режимі імпорту кузовів тролейбусів та необхідних комплектуючих, що надходили на адресу підприємства з метою реалізації проекту міжнародної технічної допомоги (а.с.11-13,том 1).

Листом від 16.07.2021 відповідач повідомив позивача, що подані до митного оформлення товаросупровідні документи та, зокрема, документи, що свідчать про придбання товарів, містять інформацію про предмет купівлі кузов тролейбуса пасажирського. Разом зі зверненням позивачем надано Реєстраційну картку проекту (програми) від 23.12.2019 №4255, План закупівлі від 11.12.2019, контракт від 27.09.2019 №UPTF-MTP-1, договір про створення консорціуму між Відкритим акціонерним товариством «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» і ТзОВ «БКМ-Україна» укладений 19.07.2019. Реципієнтом відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 №4255 та Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 є Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління». Відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 №4255 цілі та зміст проекту: поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів. Переліком Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 передбачено наступні типи товарів, робіт і послуг: 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів та супутні послуги. Таким чином, опис задекларованого товару «кузови (тримального типу) тролейбусів та комплектуючі» відрізняється від переліку товарів «12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів», зазначених в Реєстраційній картці проекту та Плану закупівель. При цьому, жодних відомостей про КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та документів, що підтверджували б достовірність здійснення зовнішньоекономічних операцій в рамках реалізації проекту за кошти міжнародної технічної допомоги декларантом на момент подання зазначених вище МД до митного оформлення надано не було. Преференцій за кодами 124 «Обладнання та матеріали, які використовуються для надання ЄБРР технічної допомоги або для грантового співфінансування і фінансуються за рахунок грантових коштів» згідно з Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України,затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, декларантом не заявлено. Зважаючи на викладене вище, внесення змін до МД та застосування тарифних пільг не вбачається можливим.

Не погоджуючись з діями відповідача в частині відмови у внесенні змін до вищевказаних декларацій позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі ПК України).

За змістом статті 3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору (пункт 3.2. статті 3 ПК України).

Відповідно до пункту 197.11 статті 197 ПК України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, окрім іншого, операції із постачання товарів та послуг на митній території України та ввезення на митну територію України товарів як міжнародної технічної допомоги, яка надається відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана у встановленому законодавством порядку, а також, постачання товарів та послуг на митній території України та ввезення на митну територію України товарів, що фінансуються за рахунок міжнародної технічної допомоги, яка надається відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана у встановленому законодавством порядку.

У свою чергу, засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України).

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини першої статті 4 МК України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

За приписами частин першої та третьої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Згідно з пунктом 27 частини першої статті 4 МК України, до митних платежів відносять: а) мито; б) акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції); в) податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Приписами пункту 5 частини третьої статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів.

Частинами першою, другою та восьмою статті 264 МК України, визначено, що митна декларація реєструється та приймається митним органом у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частинами першою та другою статті 268 МК України передбачено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи органів доходів і зборів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Згідно з частинами першою та другою статті 269 МК України відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

За змістом частини сьомої статті 269 МК України порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 257, 260 та 269 МК України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення №450).

Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу; необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету; необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Тобто, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів.

Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 №1145 (далі - Порядок №1145). Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі. Пунктом 12 визначено порядок заповнення аркуша коригування у випадку доплати або повернення митних платежів та штрафних санкцій.

За приписами пункту 34 Положення про митні декларації, не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Відтак, суд приходить до висновку, що декларант має право вносити зміни до митної декларації, якщо ці зміни стосуються товарів, зазначених у митній декларації (частина друга статті 269 МК України). Такі зміни здійснюються за заявою декларанта та шляхом оформлення митним органом аркуша коригування, в зв`язку з необхідністю виправлення відомостей, пов`язаних з поверненням митних платежів.

Законом України від 03.09.2008 № 360-VI ратифікована Рамкова угода між Урядом України і Комісією Європейських Співтовариств, вчинена 12 грудня 2006 року в м. Брюсселі.

Вказана Рамкова угода визначає деталізовані положення стосовно правил, що застосовуються до виконання заходів, повністю або частково фінансованих коштом Співтовариства, зокрема, стосовно обміну валют, сплати митних зборів і податків (пункт 1.2. статті 1 Угоди).

Статтею 3 Рамкової угоди передбачено, що заходи, які фінансуються в цілому або частково коштом Співтовариства, не обкладаються податками, митними зборами, або іншими стягненнями аналогічного характеру, зокрема, контракти, фінансовані коштом Співтовариства, не підлягають сплаті податку на додану вартість, гербового, реєстраційного або інших аналогічних зборів в Україні, незалежно від того, чи існують такі збори, чи повинні бути впроваджені, і незалежно від того, чи укладені ці контракти з особами з України чи інших країн (пункт 3.3. статті 3 Угоди).

У тих випадках, коли контракт стосується поставки товарів, що походять з України, контракт повинен бути укладений на підставі цін, без урахування податку на додану вартість. Термін «товар» слід розуміти як будь-який продукт, послугу і/або права, які підлягають продажу (пункт 3.4. статті 3 Угоди).

Процедура залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, в тому числі державної реєстрації, моніторингу проектів (програм), акредитації виконавців (юридичних осіб - нерезидентів), реєстрації представництва донорської установи в Україні, визначається Порядком залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 153 від 15.02.2002 (далі Порядок № 153).

На виконання пункту 11 вказаного Порядку, проекти (програми) підлягають обов`язковій державній реєстрації.

Державна реєстрація проектів (програм) є підставою для акредитації їх виконавців, а також реалізації права на одержання відповідних пільг, привілеїв, імунітетів, передбачених законодавством та міжнародними договорами України (пункт 12 Порядку № 153).

Згідно з пунктом 18 Порядку № 153 державна реєстрація проекту (програми) підтверджується реєстраційною карткою проекту (програми), складеною за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, яка підписується заступником Державного секретаря Кабінету Міністрів України чи іншою уповноваженою особою Секретаріату Кабінету Міністрів України, засвідчується печаткою Секретаріату Кабінету Міністрів України та видається заявникові з надсиланням копії бенефіціарові протягом п`яти робочих днів від дати прийняття рішення про проведення державної реєстрації проекту (програми).

Одночасно з видачею реєстраційної картки проекту (програми) робиться відповідний запис у реєстрі проектів (програм) міжнародної технічної допомоги та розміщується план закупівлі на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади (крім інформації, що становить комерційну таємницю).

На виконання пункту 23 Порядку № 153, виконавець та субпідрядник, що реалізують право на податкові пільги, передбачені законодавством та міжнародними договорами України (крім договорів, пов`язаних із виконанням робіт з підготовки до зняття і зняття енергоблоків Чорнобильської АЕС з експлуатації та перетворення об`єкта «Укриття» на екологічно безпечну систему), щомісяця до 20 числа складає та подає в письмовому та електронному вигляді органові ДПС, в якому перебуває на обліку як платник податків, інформаційне підтвердження за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку.

Відповідно до додатку 5 Порядку № 153, до переліку категорій (типів) товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти міжнародної технічної допомоги в рамках реалізації проекту (програми), не включаються товари, роботи і послуги, що придбаваються за кошти, залучені на умовах співфінансування з інших джерел, крім проектів (програм), партнером з розвитку за якими є ЄС.

Отже, зміст вказаних норм дає підстави для висновків, що операції із постачання товарів та послуг на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, зокрема, у разі коли вони фінансуються за рахунок міжнародної технічної допомоги, яка надається відповідно до міжнародних договорів та використовується згідно з відповідними проектами (програмами).

При цьому, операції із постачання товарів та послуг на митній території України, які придбаваються за кошти, джерело отримання яких не передбачено проектами (програмами) міжнародної технічної допомоги, партнером з розвитку за якими є ЄС, не підлягають звільненню від оподаткування податком на додану вартість.

Суд звертає увагу, що відповідно до реєстраційної картки проекту «Оновлення тролейбусного парку м. Маріуполь» № 4255, яка була зареєстрована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 23.12.2019, донором проекту є Європейський банк реконструкції та розвитку за рахунок коштів Фонду ESP; виконавець та реципієнт проекту: Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»; бенефіціар: Виконавчий комітет Маріупольської міської ради; ціль та зміст проекту: поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами).

Як вбачається з реєстраційної картки вказаного проекту, на його дію розповсюджуються положення Договору між Україною та Європейським інвестиційним банком про співробітництво та діяльність Постійного представництва ЄІБ в Україні (Договір ратифіковано Законом № 2673-VI ( 2673-17 ) від 04.11.2010).

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, зокрема, в реєстраційній картці міститься посилання на статтю 8, а саме розділ 8.01, де вказано, що усі імпортовані та вітчизняні обладнання, матеріали, роботи й послуги, у тому числі консультаційні послуги, які використовуються для надання Технічної допомоги чи у зв`язку з фінансуванням за рахунок Коштів ТД, звільняються від будь-яких податків і зборів чи обов`язкових платежів, що стягуються Україною або на території України.

За умови дотримання положень попереднього розділу, усі платежі Банку його підрядникам за контрактами надання Технічної допомоги звільняються від будь-яких податків чи будь-яких інших зборів чи обов`язкових платежів, що стягуються Україною або на території України (розділ 8.02 статті 8).

Вартість послуг, що надаються в рамках Технічної допомоги, та вартість усіх Коштів ТД звільняються від податку на прибуток підприємств, що стягується Україною або на території України, та не становитимуть чи вважатимуться такими, що становлять, оподатковувану вигоду або оподатковуваний дохід організації, яка може одержати прямі або непрямі вигоди від такої Технічної допомоги або Коштів ТД (розділ 8.03 статті 8).

У свою чергу, «технічна допомога» включає, без обмежень, усі види консультаційних послуг, які надаються Банком або консультантами (вітчизняними або міжнародними) та які фінансуються Банком за рахунок технічної допомоги, обладнання та матеріали (місцеві або імпортовані), навчання, семінари, робочі семінари, конференції та аналогічні види діяльності й будь-які інші форми допомоги, які погоджуються Україною, Урядом України чи відповідним уповноваженим органом України та ЄІБ для включення як технічної допомоги для України, у разі наявності в Банку Коштів ТД.

Таким чином, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може погодитись з доводами відповідача щодо відсутності підстав для внесення змін до митних декларацій та застосування тарифних пільг.

Зокрема, як уже було встановлено судом, листом від 16.07.2021 відповідач повідомив позивача, що опис задекларованого товару «кузови (тримального типу) тролейбусів та комплектуючі» відрізняється від переліку товарів «12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів», зазначених в Реєстраційній картці проекту та Плану закупівель.

Однак, суд звертає увагу, що в Реєстраційній картці проекту цілі та зміст проекту зазначено - поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами), тоді як відповідач у листі-відмові зазначив, що в Реєстраційній картці проекту вказано лише про поставку нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів без зазначення «із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами», а тому твердження відповідача про те, що опис задекларованого товару відрізняється від переліку товарів, зазначених в Реєстраційній картці проекту, на думку суду, є безпідставними, оскільки найменування товару 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами) включає в себе, в тому числі, і кузови тролейбусів та їх комплектуючі.

Те ж саме стосується і Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти міжнародної технічної допомоги, у якому в переліку категорій (типів) товарів, робіт і послуг, що придбаваються за кошти міжнародної технічної допомоги в рамках реалізації проекту (програми), із зазначенням інформації, що становить комерційну таємницю вказано 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів з системою акумуляції електроенергії, що забезпечує автономний пробіг не менше 20 км з літій-залізо-фосфатними батареями, включаючи набір обов`язкових запчастин та витратних матеріалів, комплект обладнання для обслуговування та ремонту тролейбусів та супутні послуги, а не лише поставка «нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів», як зазначено відповідачем у листі-відмові від 16.07.2021.

Щодо посилань відповідача про ненадання позивачем жодних відомостей про Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та документів, що підтверджували б достовірність здійснення зовнішньоекономічних операцій в рамках реалізації проекту за кошти міжнародної технічної допомоги на момент подання зазначених вище митних декларацій до митного оформлення, то суд зазначає, що на момент подання вищевказаних митних декларацій у позивача були відсутні вказані документи, у зв`язку з чим вони і не були подані під час митного оформлення товарів, що в подальшому і зумовило звернення позивача до відповідача із заявами про внесення змін до вказаних декларацій.

Таким чином, під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості висновків щодо відсутності підстав для внесення змін до митних декларацій щодо звільнення позивача від оподаткування при розмитненні товарів, придбання яких фінансувалось за рахунок коштів Європейського Співтовариства, у той час як матеріали справи підтверджують правомірність звільнення позивача від сплати будь-яких податків та митних платежів під час митного оформлення відповідних товарів.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач 12.07.2021 звертався до відповідача з проханням внести зміни до 18 митних декларацій, а саме №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913. Однак, відповідач листом від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11 надав оцінку лише 12 митним деклараціям (№UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347), поданим позивачем за період з 02.11.2020 по 11.11.2020. Жодних підстав щодо невнесення змін до митних декларацій №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913 та відсутності підстав для застосування тарифних пільг відповідачем у листі від 16.07.2021 не вказано.

І лише при розгляді справи судом відповідачем у відзиві на позовну заяву надано оцінку усім 18 митним деклараціям та вказано на відсутність підстав для внесення змін до вказаних митних декларацій та для застосування тарифних пільг, з тих самих причин, про які зазначено у листі відповідача від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що відмова відповідача, оформлена листом від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11 у наданні дозволу на внесення змін до митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Волинську митницю внести зміни до вищевказаних митних декларацій, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Отже, такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав. У разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 320/4182/20 та враховуються при вирішенні цієї справи.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», п. 64).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії», п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За змістом положень частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, а саме без проявлення неупередженості; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє певні дії чи утримується від їх вчинення.

Порушення хоча б одного із зазначених вище критеріїв є підставою для захисту порушених прав особи у зв`язку з прийняттям протиправного рішення суб`єктом владних повноважень, оскільки зобов`язальна вимога позивача в даному випадку є наслідком саме протиправного рішення відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність відмови у наданні дозволу на внесення змін до митних декларацій та скасував її, тому рішення суду про зобов`язання відповідача здійснити внесення змін щодо звільнення від сплати податків та митних платежів жодним чином не підміняє собою повноваження відповідача, адже втручання у дискреційні повноваження відповідача в даному випадку не відбувається.

При цьому суд виходить із того, що спосіб захисту порушеного права повинен бути ефективним та дієвим, адже саме по собі визнання протиправною та скасування відмови Волинської митниці у внесенні змін до митних декларацій не захищає порушене право на митне оформлення товару без сплати податків та митних платежів, та змусить позивача знову звертатись до суду за захистом.

Таким чином, з урахуванням наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю шляхом визнання протиправною та скасування відмови відповідача, оформленої листом від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11 у внесені змін до митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913 та зобов`язання відповідача внести зміни до митних декларацій №UA204120/2020/111621 відповідно до заяви від 09.07.2021 №01-21, №UA204120/2020/111618 відповідно до заяви від 09.07.2021 №02-21, №UA204120/2020/111562 відповідно до заяви від 09.07.2021 №03-21, №UA204120/2020/111224 відповідно до заяви від 09.07.2021 №04-21, №UA204120/2020/110742 відповідно до заяви від 09.07.2021 №05-21, №UA204120/2020/110764 відповідно до заяви від 09.07.2021 №06-21, №UA204120/2020/109678 відповідно до заяви від 09.07.2021 №07-21, №UA204120/2020/109124 відповідно до заяви від 09.07.2021 №08-21, №UA204120/2020/108234 відповідно до заяви від 09.07.2021 №09-21, №UA204120/2020/107961 відповідно до заяви від 09.07.2021 №10-21, №UA204120/2020/107962 відповідно до заяви від 09.07.2021 №11-21, №UA204120/2020/107347 відповідно до заяви від 09.07.2021 №12-21, №UA204120/2020/108935 відповідно до заяви від 09.07.2021 №13-21, №UA204120/2020/107033 відповідно до заяви від 09.07.2021 №14-21, №UA204120/2020/096540 відповідно до заяви від 09.07.2021 №15-21, №UA204120/2020/096239 відповідно до заяви від 09.07.2021 №16-21, №UA204120/2020/107054 відповідно до заяви від 09.07.2021 №17-21, №UA204120/2020/108913 відповідно до заяви від 09.07.2021 №18-21.

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подання даного позову сплатив судовий збір в сумі 4540,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 22.09.2021 №929 та від 22.09.2021 №930. Однак, суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно було сплатити судовий збір у сумі 2270,00 грн. як за одну вимогу немайнового характеру (визнання протиправними дій) та взаємопов`язану з нею вимогу зобов`язального характеру (зобов`язання внести зміни до митних декларацій). Отже, питання про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви в сумі 2270,00 грн., сплаченого відповідно до платіжного доручення від 22.09.2021 №930, може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2270,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 22.09.2021 №929.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову Волинської митниці, оформлену листом від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11 у внесені змін до митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913.

Зобов`язати Волинську митницю внести зміни до митних декларацій №UA204120/2020/111621 відповідно до заяви від 09.07.2021 №01-21, №UA204120/2020/111618 відповідно до заяви від 09.07.2021 №02-21, №UA204120/2020/111562 відповідно до заяви від 09.07.2021 №03-21, №UA204120/2020/111224 відповідно до заяви від 09.07.2021 №04-21, №UA204120/2020/110742 відповідно до заяви від 09.07.2021 №05-21, №UA204120/2020/110764 відповідно до заяви від 09.07.2021 №06-21, №UA204120/2020/109678 відповідно до заяви від 09.07.2021 №07-21, №UA204120/2020/109124 відповідно до заяви від 09.07.2021 №08-21, №UA204120/2020/108234 відповідно до заяви від 09.07.2021 №09-21, №UA204120/2020/107961 відповідно до заяви від 09.07.2021 №10-21, №UA204120/2020/107962 відповідно до заяви від 09.07.2021 №11-21, №UA204120/2020/107347 відповідно до заяви від 09.07.2021 №12-21, №UA204120/2020/108935 відповідно до заяви від 09.07.2021 №13-21, №UA204120/2020/107033 відповідно до заяви від 09.07.2021 №14-21, №UA204120/2020/096540 відповідно до заяви від 09.07.2021 №15-21, №UA204120/2020/096239 відповідно до заяви від 09.07.2021 №16-21, №UA204120/2020/107054 відповідно до заяви від 09.07.2021 №17-21, №UA204120/2020/108913 відповідно до заяви від 09.07.2021 №18-21.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БКМ-Україна» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 2, офіс 510, ідентифікаційний код 41361608) судовий збір в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко