Справа № 826/4858/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4858/18 Головуючий у І інстанції - Клименчук Н.М.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтріст» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтріст» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.08.2018 №, яким застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 45 666, 40 грн за затримку від 30 календарних днів строку сплати грошового зобов`язання у сумі 228 332, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно нараховано штрафні санкції за порушення граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 18.07.2016 №. Позивачем зазначено про те, що вказане податкове повідомлення-рішення скасовано в судовому порядку, а тому сума, визначена даним рішенням не підлягає сплаті. Крім того, зазначено, що уточнюючим розрахунком зменшено суму грошового зобов`язання, однак контролюючим органом нараховано штрафну санкцію на суму зменшеного податку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. При цьому суд першої інстанції, виходив з того, що оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом на підставі висновків про порушення позивачем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 18.07.2016 №, яке було скасовано в судовому порядку, а тому сума грошового зобов`язання відповідно до положень п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, була неузгодженою та у ТОВ «Інтріст» не виникло обов`язку зі сплати такого грошового зобов`язання.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що податок чи збір, не сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно, отже відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток до бюджету ТОВ «Інтріст», за результатами якої складено акт від 01.02.2018 №302/26-15-12-12-12.

Відповідно до висновків даного акта перевіркою встановлено порушення граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, оскільки позивачем сплачено суму грошового зобов`язання, визначену у податковому повідомленні-рішенні від 18.07.2016 № з порушенням граничного строку сплати - 04.08.2016, а саме із затримкою більше 30 календарних днів.

Крім того, в акті зазначено, що позивачем подано уточнюючий розрахунок за 2014 рік, яким зменшено суму грошового зобов`язання на 57 736, 00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 22.02.2018 №, яким застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 45 666, 40 грн за затримку від 30 календарних днів строку сплати грошового зобов`язання у сумі 228 332, 00 грн.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18. ст.56 ПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом на підставі висновків про порушення ТОВ «Інтріст» граничного строку сплати грошового зобов`язання (04.08.2016), визначеного податковим повідомленням-рішенням від 18.07.2016 №.

Разом з тим, дане податкове повідомлення-рішення скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2018 №826/16762/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019.

Отже, грошове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішення від 18.07.2016 № не підлягає сплаті.

Крім того, як правильно зауважив суд першої інстанції, станом на дату складання акта перевірки було відкрито провадження щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18.07.2016 № та від 18.07.2016 № (справа №826/16762/17), а тому сума грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішення від 18.07.2016 №, відповідно до положень п.57.3 ст.57 ПК України, була неузгодженою та у ТОВ «Інтріст» не виникло обов`язку зі сплати такого грошового зобов`язання.

Щодо нарахування штрафної санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку за 2014 рік, колегія суддів зазначає наступне.

07.09.2016 подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, якою зменшено податкове зобов`язання на суму 57 736, 00 грн.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 по справі №826/19068/16 та від 12.06.2018 по справі №822/2198/17 зазначив, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог ст. 50 Податкового кодексу України, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Із поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні. Отже при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання з певного податку, відсутній об`єкт застосування штрафної санкції, передбаченої ст. 126 ПК України, оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податковим зобов`язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, у той час як її (штрафної санкції) нарахування залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.02.2018 №, з огляду на що таке рішення підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова