Справа № 620/8347/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Чернігів Справа № 620/8347/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області при проведенні 23 листопада 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині не зарахування мені - ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а також зменшення розміру відсотків мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 88% до 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 справа № 620/3224/20, зарахувавши до загального стажу роботи судді крім роботи на посаді судді також половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституту ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01 вересня 1976 року по 01 липня 1980 року), що становить 1 рік 11 місяців;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-739, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що при перерахунку її довічного грошового утримання на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі 620/3224/20 відповідачем протиправно обраховано довічне грошове утримання в розмірі 58 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Крім того, вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім роботи на посаді судді також половину строку навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті, що становить 1 рік 11 місяців. Таким чином, вважає, що розмір її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при здійсненні перерахунку з 19.02.2020 має бути обрахований виходячи з розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнає, оскільки з 04.10.2016 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% грошового утримання. На виконання судового рішення від 19.10.2020 по справі № 620/3224/20 позивачеві проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 19.02.2020 у розмірі 58% суддівської винагороди відповідно до норм чинного на час проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавства, тобто відповідно до статті 142 Закону №1402. За матеріалами пенсійної справи стаж роботи позивача на посадах судді складає 24 роки 4 місяці 28 днів. З огляду на положення статті 137 Закону №1402 зарахування до стажу роботи половину строку навчання за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського з метою обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, чинним законодавством не передбачене.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 04.11.2021 позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом, а також продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Позивач з 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (а.с. 11, 12).

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Козелецьким районним судом Чернігівської області (а.с. 27), стаж роботи позивача станом на 30.09.2016 становить 26 років 03 місяців 26 днів, а саме зараховано половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1976-01.07.1980 1 рік 11 місяці, а також період перебування на посаді судді Козелецького районного суду з 04.05.1992-30.09.2016 24 роки 04 місяці 26 днів.

Факт навчання позивача в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю «правознавство» підтверджується також копією Диплому ЖВ № 928381 (а.с. 29).

Із змісту копії розпорядження пенсійного органу від 11.10.2016 № 156345 вбачається, що відповідачем до стажу судді позивачу зараховано 24 роки 4 місяці 28 днів. Загальний процент розрахунку утримання від заробітку становить 88 % (а.с. 12).

Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 620/3224/20 (а.с. 24-26), яке 18.11.2020 набрало законної сили, судом, зокрема, вирішено зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівський області № 03/36-739 від 25.02.2020 (а.с. 23), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Відповідно до копії Довідки пенсійного органу (а.с. 20) позивачу 23.11.2020 на підставі вказаного вище рішення суду здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 58 % загального проценту від заробітку.

Вважаючи, що відповідач не виконав рішення суду у справі № 620/3224/20 позивач звернулась до відповідача із клопотанням від 26.01.2021 (а.с. 9), за результатами розгляду якого відповідач листом від 26.02.2021 (а.с. 10) повідомив про те, що рішення суду Головним управлінням виконано добровільно в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

У відповідності до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Судом встановлено, що позивач з 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Із змісту копії розпорядження пенсійного органу від 11.10.2016 № 156345 вбачається, що відповідачем до стажу судді позивачу зараховано 24 роки 4 місяці 28 днів. Загальний процент розрахунку утримання від заробітку становить 88 %.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічний порядок визначення стажу роботи на посаді судді передбачений пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, згідно якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка була чинною до 01.12.2010, встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до здійсненого Козелецьким районним судом Чернігівської області розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача включає: половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1976-01.07.1980 1 рік 11 місяці; період перебування на посаді судді Козелецького районного суду з 04.05.1992- 30.09.2016 24 роки 04 місяці 26 днів. Усього стаж роботи позивача станом на 30.09.2016 становить 26 років 03 місяців 26 днів.

З огляду на викладене вище, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинна зараховуватись, в тому числі, половина строку її навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1976-01.07.1980 1 рік 11 місяці.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 620/3224/20 позивачу з 19.02.2020 було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівський області від 25.02.2020 № 03/36-739, з урахуванням фактично виплачених сум, у розмірі 58 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон № 1402-VIII), статтею 142 якого урегульовано порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зокрема, відповідно до частини четвертої цієї статті у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом втрачає чинність Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII та у редакції Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII) було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як зазначалося вище, згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі також - Закон №2453-VI, в редакції, чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Мотивуючи дане Рішення Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.2013 № 3-рп/2013).

Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України».

Отже, зазначені вище положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020.

Як наслідок, з 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону № 1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів.

Зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 за № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Запровадження Законом № 1402-VIII правил, згідно з якими зміна складових грошового забезпечення працюючого судді є підставою для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, покликане забезпечити єдність статусу судді у відставці зі статусом судді, який здійснює повноваження з відправлення правосуддя.

Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень статей 126, 130 Конституції України, статті 142 Закону № 1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у рішенні від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівський області від 25.02.2020 № 03/36-739, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Крім того, суд зазначає, що правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

Щодо посилання відповідача на статтю 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає що це правило підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

До того ж, застосування відсоткового показника, передбаченого частиною третьою статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним через те, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді, який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 88% до 58% при здійсненні відповідачем перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівський області від 25.02.2020 № 03/36-739 на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі № 620/3224/20 .

Стосовно зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу в розмірі 90 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-739, суд зауважує таке.

З матеріалів справи вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу було призначено у розмірі 88 % заробітної плати судді відповідно до пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який в редакції на той момент передбачав: «25. Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів»(Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону».

Відповідно до розпорядження пенсійного органу від 11.10.2016 № 156345 вбачається, що відповідачем до стажу судді позивачу зараховано 24 роки 4 місяці 28 днів.

Як встановлено судом вище, відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1976-01.07.1980 1 рік 11 місяці.

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого Козелецьким районним судом Чернігівської області стаж роботи позивача станом на 30.09.2016 становить 26 років 03 місяців 26 днів.

Таким чином, позивач набув право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме у розмірі 90 % ((26 років 20 років) * 2 = 12, і відповідно 80 % + 12 % = 92 %) суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, а тому, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу з 19.02.2020 належить перерахувати саме з 90 % суддівської винагороди, як про те просить позивач.

Суд зауважує, що за приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Натомість, другий абзац частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом: визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976-01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяці, для перерахунку розміру її щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976-01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяці, для перерахунку розміру її щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці позивачу у розмірі 58 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівський області від 25.02.2020 № 03/36-739 з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

При розгляді даної справи судом враховано положення частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976-01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяці, для перерахунку розміру її щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976-01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяці, для перерахунку розміру її щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення з 19.02.2020 перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 58 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату з 19.02.2020 ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівський області від 25.02.2020 № 03/36-739, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 04.11.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб