Справа № 240/12228/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 109020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та скасування рішення,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить: визнати незаконними дії Андрушівської міської Житомирського області та скасувати рішення виконкому Андрушівської міської ради Житомирської області №114 від 20.04.1994 року про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 .
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є одним із співвласників будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У квітні 2021 року при підготовці матеріалів для відчуження належної йому частини будинку стало відомо, що 20.04.1994 року виконавчий комітет Адрушівської міської ради прийняв рішення №114 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) ОСОБА_3 , місце розташування якої: АДРЕСА_1 . При цьому, попередньо, ОСОБА_3 12.12.1986 року відчужила належну їй частину будинку ОСОБА_4 відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №1312, а тому, на думку позивача, ОСОБА_3 не мала права на вказану земельну ділянку. Не погоджуючись з рішенням Адрушівської міської ради від 20.04.1994 року №114 позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 15.09.2021 року. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 .
Представник відповідача подав до суду клопотання, зі змісту якого слідує, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі.
У зв`язку із поданими клопотаннями учасників справи про розгляд справи без їх участі, суд, протокольною ухвалою суду від 15.09.2021 року, вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є одним із співвласників будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У квітні 2021 року при підготовці матеріалів для відчуження належної позивачу частини будинку стало відомо, що 20.04.1994 року виконавчий комітет Адрушівської міської ради прийняв рішення №114 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) ОСОБА_3 , місце розташування якої: АДРЕСА_1 .
Попередньо, ОСОБА_3 12.12.1986 року відчужила належну їй частину будинку ОСОБА_4 відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №1312.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 і спадщина після його смерті ніким прийнята не була, частина будинку, що належала останньому ніким не переоформлена.
У травні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою з вимогою скасувати рішення Андрушівської міської ради від 20.04.1994 року №114.
Листом від 26.05.2021 року №М-02-11/422 відповідач повідомив, що рішення Андрушівської міської ради від 20.04.1994 року №114 є актом одноразового застосування і вичерпує свою дію фактом його виконання, а тому не може бути скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання.
Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (надалі за текстом - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Разом з тим, відповідно до статті 30 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду разовм з цими суб`єктами переходить у розмырах, передбачених ст. 67 цього Кодексу і право власності або коритсування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, і якщо не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.
Відповідно до п. б) частини 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача зумельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користування громадян.
Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 Земельного кодексу України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.
Відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідного до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі- Закон №280/97-ВР) сільські селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є одним із співласників житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтвердується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.
Як вже зазначалось, 12.12.1986 року ОСОБА_3 відчужила належну їй частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , про що свідчить договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі №1312.
У позовній заяві позивач акцентував увагу на тому, що рішення Андрушівської міської ради Житомирської області №114 від 20.04.1994 року за життя ОСОБА_3 не реалізувала, правовстановлюючі документи на зазначену земельну ділянку не виготовлялись, як ОСОБА_5 так і будь-якими іншими особа. Крім того, на земельну ділянку не виготовлялась технічна документація, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, а тому, на даний час, земельна діялнка не є сформованою.
Суд враховує, що станом на день прийняття відповідачем рішення від 20.04.1994 року №114 про передачу земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) ОСОБА_3 зазначена земельна ділянка вже не була у її користуванні.
Тобто, рішення від 20.04.1994 року №114 про передачу земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 відповідачем було прийняте попри те, що зазначена земельна ділянка не була у користуванні такої особи.
Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що прийняте рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Андрушівської міської Житомирського області щодо прийняття рішення від 20.04.1994 року №114 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 та скасувати рішення Андрушівської міської ради Житомирської області від 20.04.1994 року №114 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 .
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-
Визнати протиправними дії Андрушівської міської Житомирського області щодо прийняття рішення від 20.04.1994 року №114 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 та скасувати рішення Андрушівської міської ради Житомирської області від 20.04.1994 року №114 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович