Справа № 200/11177/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 р. Справа№200/11177/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі Костянтинівсько-Дружківське ОУПФУ, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі ГУ ПФУ, відповідач-2) про визнання незаконними та скасування рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.03.2021 року №46 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.06.2021 року №73, зобов`язання Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити дострокову пенсію відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви від 19.03.2021 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.03.2021 року позивач звернулась до Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ від 25.03.2021 року №46 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки у довідці ЛКК відсутня інформація про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та надано строк до 18.06.2021 року для надання документів, щоб днем звернення вважався день прийняття заяви про призначення пенсії. Так, 07.06.2021 року позивачем було подано заяву про призначення пенсії та додаткові документи, а саме довідку ЛКК №271/4 від 04.06.2021 року, яка містить інформацію про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 14.06.2021 року №73 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що у матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що дитина визнана інвалідом з дитинства, що засвідчується актом огляду МСЕК. Позивач вважає такі рішення відповідачів протиправними, та такими, що порушують її право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі № 200/11177/21, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

28 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнав з огляду на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки у наданій позивачем довідці ЛКК Хе 151/2 від 19.03.2021 року відсутня інформація про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Ухвалою суду від 29.09.2021 року у задоволенні заяви представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

12 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих визнання особи інвалідом з дитинства, які засвідчуються випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги, відповідачем-2 було прийнято рішення від 14.06.2021 року №73 про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч. 1 п.3 ст. 115 Закону №1058. Враховуючи викладене, представник відповідача-2 просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.11.2021 року замінено відповідача Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 4-6).

19.03.2021 року позивач звернулась до Костянтинівсько-Дружківського ОПФУ Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком як мати інваліда з дитинства (а.с. 20).

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ №46 від 25.03.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пп. 3 п.1 ст. 115 Закону України №1058 у зв`язку з відсутністю інформації в довідці ЛКК про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Також, позивачу було рекомендовано надати довідку ЛКК з інформацією про те, чи мала дитина медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с. 42-43).

07.06.2021 року позивач звернулась до відділу обслуговування громадян №5 із заявою №2592 про призначення пенсії за віком мати інваліда з дитинства (а.с. 52).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №73 від 14.06.2021 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих визнання особи інвалідом з дитинства, так як в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, підтверджуючі, що дитина визнана особою інвалідом з дитинства, що засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги (а.с. 44).

Як вбачається із довідки ЛКК №271/4 від 04.06.2021 року, захворювання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке привело до інвалідності, є вродженим. Дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Інвалідність визначена 02.04.1999 року (а.с. 23, 56).

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Статтею 5 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) установлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Тобто у вказаній вище статті є пряме застереження, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Отже, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-ІV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 2961-ІV), визначено, що дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Також пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Пунктом 2.18 розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Тобто такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058-IV.

Для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2014 року у справі № 21-133а14 висловив правову позицію, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Суд зазначає, що визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття «інваліда з дитинства», а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

За таких обставин позивач має право на призначення дострокової пенсії, оскільки вона надала УПФУ довідку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с. 23, 56).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідачів про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідають вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірними, а тому суд вважає, що рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.03.2021 року №46 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.06.2021 року №73 про відмову в призначенні пенсії є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог з приводу зобов`язання Костянтинівсько-Дружківського ОУПФ призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з цим, у відповідності до ст. 81 Закону 1788 призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, правовідносини із призначення пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії з урахуванням висновків суду першої інстанції.

Наведена позиція підтверджується чисельною судовою практикою Донецького апеляційного адміністративного суду, в тому числі у справах: №233/3831/17 (постанова від 7 лютого 2018 року, колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.), № 233/3573/17 (постанова від 7 лютого 2018 року, колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.).

Отже, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідачі суду не надали, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області підлягає стягненню по 363,20 грн.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 46 від 25 березня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 73 від 14.06.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2592 від 07.06.2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

4. В іншій частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 363 (триста шістдесят три) гривні 20 копійок.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 363 (триста шістдесят три) гривні 20 копійок.

Судове рішення складено та підписано 02 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко