Справа № 320/5336/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року № 320/5336/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Тимченко І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правила спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Державної установи Бориспільська виправна колонія (№119) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)», у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» від 10.03.2021 №46/ОС-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з ДКВС України»;

- визнати протиправними дії Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» щодо звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на службі в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки в Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)»;

- стягнути з Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 по день винесення наказу про його поновлення на службі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 позовну заяву залишено без руху.

До суду від позивача 10.06.2021 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Наказ Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» від 10.03.2021 №46/ОС-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з ДКВС України» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем не вчинялось дисциплінарного проступку, висновки службового розслідування є необґрунтованими та упередженими. Із зазначеним наказом позивач не згоден, вважає його незаконним, таким, що прийнятий всупереч законодавству, та підлягає скасуванню.

Стверджує, що доки його вину не буде доведено, він не може бути підданим кримінальному покаранню. Вказує, що пояснення, які він надавав в межах службового розслідування не відповідають дійсності та надані ним під фізичним та моральним впливом.

Звертає увагу, що фактичне звільнення його із займаної посади відбулось лише з підстави наявності кримінального провадження відносно нього, що є порушенням презумпції невинуватості.

12.08.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення Присяги працівника державної кримінально-виконавчої служби та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яке виразилось у формі неділових стосунків із невідомою особою з метою передачі засудженому згортку. Зазначає, що позивача звільнено із займаної посади за вчинення дисциплінарного проступку, порушення службової дисципліни. Не погоджується з доводами позивача, стосовного порушення принципу презумпції невинуватості, оскільки до дисциплінарної відповідальності його притягнуто за порушення службової дисципліни.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що не погоджується із аргументами відповідача та повторно наголосив, що пояснення він надавав під впливом морального тиску. Зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадження №0000398 від 28.02.2021 ще не завершено, а його вже назвали злочинцем.

22.10.2021 до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що до позивача застосовано дисциплінарну відповідальність у вигляді звільнення за вчинення дисциплінарного проступку, а саме порушення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Присяги працівника державної кримінально-виконавчої служби. Зауважив, що Дисциплінарний статут Національної поліції України, на який посилається позивач, не поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

У судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити даний адміністративний позов.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом (ID-картка) № НОМЕР_1 .

Згідно записів із трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.12.2014, позивач:

- з 17.12.2014 по 03.05.2016 - проходив службу в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області;

- з 01.09.2019 по 06.02.2019 - працював в ТОВ «ДІТРЕЙД ЛТД» на посаді менеджера;

- з 05.07.2017 по 24.10.2017 - робота в СОЗ та ОП КП «Київпастранс» на посаді контролера;

- з 15.11.2017 по 19.01.2019 - проходив службу в Державній установі «Бучанська виправна колонія (№185);

- з 23.01.2019 по 01.05.2019 - проходив службу в Головному управлінні Національної поліції України у м. Києві;

- з 31.05.2019 по 31.07.2019 - працював в ТОВ «ФОРА» на посаді старшого охоронника відділу охорони магазину №249;

- з 02.08.2019 по 10.03.2021 - проходив службу в Державній установі «Бориспілька виправна колонія (№119).

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2021 о 09:15 у ході реалізації оперативної інформації, під час огляду молодшого інспектора чергової зміни відділу нагляду і безпеки старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 у шві нижньої частини зимової куртки форменного одягу останнього виявлено поліетиленовий згорток з речовиною невідомого походження.

За фактом виявленого, стосовно ОСОБА_1 . Територіальним управлінням державного бюро розслідувань у м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000398 від 28.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

На підставі Наказу від 01.03.2021 №66/ОД-21 «Про проведення службового розслідування» стосовно ОСОБА_1 проведено службове розслідування від 10.03.2021, підставою якого стало порушення службової дисципліни, що виразилося у вчиненні дій, зазначених у рапорті чергового помічника начальника державної установи «Бориспільска виправна колонія (№119) підполковника внутрішньої служби Сторожука С.А. від28.02.2021.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 28.02.2021 в ході проведення догляду ОСОБА_1 виявлено поліетиленовий згорток з речовиною невідомого походження. Вказана подія внесена до «Книги обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних порушень та інших подій».

У власноручних поясненнях від 05.03.2021, наявного в матеріалах справи, позивач зазначив, що під час огляду його верхнього одягу виявлено згорток із речовиною невідомого походження. Останній зазначив, що вказаний згорток йому передала невідома особа біля «Дитячого світу» для подальшої передачі засудженому.

За результатами службового розслідування згідно Висновку від 10.03.2021, винесено Наказ від 10.03.2021 №11/ОС/СТ-21 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 », яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Вважаючи наказ від 10.03.2021 №46/ОС-21 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-ІV (далі - Закон № 2713-ІV).

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 2713-ІV державна кримінально-виконавча служба України, відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2713-ІV структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 13 Закону № 2713-ІV встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.

В силу ч. 1 ст. 14 Закону № 2713-ІV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону № 2713-ІV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В силу пункту 6 частини першої статті статті 77 Закону № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту визначає, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5.

Ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п. 1 Правил).

В пунктах 1, 2 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань зазначено, що взаємовідносини персоналу установ виконання покарань із засудженими ґрунтуються на суворому дотриманні законності. У своїй роботі персонал має дотримуватися високих професійних та особистих стандартів. Персонал своєю поведінкою і виконанням своїх обов`язків має позитивно впливати на засуджених та викликати у них повагу. Персоналу установ виконання покарань категорично забороняється встановлювати із засудженими та їхніми родичами будь-які стосунки, не регламентовані кримінально-виконавчим законодавством та цими Правилами.

Згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено, зокрема наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори, медичні вироби (за винятком лікарських засобів або їх аналогів, протезів, інвалідних візків або інших пристосувань, необхідних для підтримання життєдіяльності організму (за умови дозволу лікаря), стерильних шприців, голок та контрацептивів у герметичній упаковці (не більше 5 одиниць кожного найменування).

Суд зауважує, що позивач ознайомлений із зазначеними правилами, про що свідчить його особистий підпис від 01.08.2019.

Судом встановлено, що 28.02.2021 в ході проведення догляду ОСОБА_1 виявлено поліетиленовий згорток з речовиною невідомого походження. Вказана подія внесена до «Книги обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних порушень та інших подій».

Вказане підтверджується рапортом чергового помічника начальника державної установи «Бориспільска виправна колонія (№119) підполковника внутрішньої служби Сторожука С.А. від 28.02.2021.

Стосовно ОСОБА_1 Територіальним управлінням державного бюро розслідувань у м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000398 від 28.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Пунктом 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за № 295/26740 встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з пунктом 2 розділу II вказаного Порядку службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи і установи завдань; реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового чи начальницького складу кримінальне правопорушення.

Пунктом 6 розділу II вказаного Порядку визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

З метою перевірки фактів та з`ясування всіх обставин, викладених у рапорті чергового, начальником державної установи «Бориспілька виправна колонія (№119)» винесено Наказ №66/ОД-21 від 01.03.2021 «Про проведення службового розсілдуваня».

Водночас, твердження позивача стосовно порушення порядку та процедури ознайомлення його із Наказом про проведення службового розслідування жодним доказом не підтверджені.

З матеріалів справи вбачається, що причиною порушення службової дисципліни позивачем є вступ в позаслужбові стосунки між ним та засудженим, як виразилися у зустрічі позивача з невідомою особою для передачі засудженому згортку.

Згідно з п. 3 розділу V Порядку №365/5, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.

Сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку - щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно Висновку службового розслідування від 10.03.2021, Комісією з проведення службового розслідування встановлено, що 28.02.2021 в ході проведення догляду ОСОБА_1 виявлено поліетиленовий згорток з речовиною невідомого походження. Вказана подія внесена до «Книги обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних порушень та інших подій».

З власноручно написаного пояснення позивача від 05.03.2021, наявного в матеріалах справи вбачається, що під час огляду його верхнього одягу виявлено згорток із речовиною невідомого походження. Останній зазначив, що вказаний згорток йому передала невідома особа біля «Дитячого світу» для подальшої передачі засудженому.

Вказане свідчить про нехтування позивачем інтересами служби, змістом Присяги працівника ДКВС України та зневага до Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України. Дані факти підтверджуються матеріалами службового розслідування.

Під час службового розслідування дисциплінарного проступку надається оцінка лише фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність в поведінці посадової особи складу дисциплінарного проступку та про ступінь його вини. Встановлені під час службового розслідування факти та обставини мають значення тільки для прийняття рішення в рамках своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

Водночас, з матеріалів службового розслідування вбачається, що комісією не досліджувалося питання наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки перебіг кримінального провадження не має значення для розгляду питання про дисциплінарну відповідальність державного службовця.

З матеріалів справи вбачається, що позивача неодноразово під підпис попереджалося про недопущення корупційних проявів серед особистого складу.

Суд погоджується, що дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим.

Матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.

З висновком службового розслідування позивач ознайомлений, копію отримав, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно з пунктом 3 розділу III Порядку інші начальники мають право звільняти з посад, застосовувати заходи заохочення і накладати дисциплінарні стягнення на осіб, дії або бездіяльність яких стали підставою для проведення службового розслідування.

На підставі висновку службового розслідування наказом від 10.03.2021 №11/ОС/СТ-21 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивача звільнено з Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119) за особисту недисциплінованість, порушення вимог Кримінального Кодексу України, Закону України «Про запобігання корупції», відомчих нормативних правових актів та наказів, які регламентують діяльність Державної кримінально-виконавчої служби України.

З наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивача ознайомлено, що підтверджується його особистим підписом.

Водночас, твердження позивача стосовно порушення порядку та процедури проведення службового розслідування жодним доказом не підтверджені.

Позивач зазначає, що відповідачем проігноровано норми статті 62 Конституції України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вчинення державним службовцем діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема, дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Суд наголошує, що притягнення особи за одні й ті самі дії і до дисциплінарної, і до кримінальної або адміністративної відповідальності не суперечить статтям 61, 62 Конституції України, якими передбачена презумпція невинуватості та заборона притягати двічі до юридичної відповідальності одного виду, оскільки дисциплінарний проступок та кримінальне правопорушення не є тотожними поняттями.

Безумовно, питання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення може вирішити лише суд. Однак виключні повноваження встановлювати відсутність або наявність у діях посадових осіб складу дисциплінарного проступку надані дисциплінарній комісії. Відповідно, рішення будь-яких органів, у тому числі вирок суду, не можуть бути обов`язковими для дисциплінарного органу, який вправі і водночас зобов`язаний самостійно визначити наявність у діях особи складу дисциплінарного проступку. Тим більше, дисциплінарний орган не може бути обмежений у здійсненні своїх повноважень щодо дисциплінарного провадження через відсутність рішення компетентного органу в іншій процедурі, зокрема через відсутність вироку суду за фактами, які можуть бути одночасно підставами притягнення особи до кримінальної та дисциплінарної відповідальності. Так само рішення дисциплінарного органу не має жодного правового значення і для суду при розгляді кримінального провадження чи справи про адміністративне правопорушення.

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях, як і перебіг кримінального провадження не має значення для розгляду питання про дисциплінарну відповідальність посадової особи, крім випадків, прямо передбачених законом

Вказане повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2019 у справі №804/676/18.

Суд дійшов висновку, що Державною установою Бориспільська виправна колонія (№119) не порушено вимоги чинного законодавства під час службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення позивача із служби.

Отже, оскаржуваний наказ прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України та застосований вид стягнення є співмірним із вчиненим проступком.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 04 листопада 2021 р.