Справа № 640/28112/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Київ № 640/28112/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Укрклініг"

до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області,

Державної податкової служби України

про скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Укрклініг" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, Державної податкової служби України, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 12 серпня 2020 року №1828543/43081753 та зобов`язати врахувати дану таблицю; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №1994871/43081753 від 02 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №8 від 31 липня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області (з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055472/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №10 від 31 липня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055514/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №9 від 31 липня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055483/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055476/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №8 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПЄ у Кіровоградській з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055475/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055497/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №13 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055496/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №12 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055495/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №11 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №22 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №22 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055479/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №26 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055477/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №6 від 31 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055487/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055486/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055488/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Кіровоградській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №2055485/43081753 від 21 жовтня 2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 30 вересня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; стягнути солідарно судовий збір та судові витрати з відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачами вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, оскільки в оскаржуваних рішеннях не зазначено підстав, що слугували для їх прийняття та не прийняття документів, поданих позивачем по господарським операціям, за результатом яких складено податкові накладні №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопад 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог та вказує, що позивачем не було надано документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року.

У відповіді на відзив позивач наголошує на поданні ним достатніх документів для реєстрації згадуваних податкових накладених в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Державна податкова служба України відзив на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Приватне підприємство "Укрклініг" віднесено до переліку ризикових платників відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (протокол від 30 липня 2020 року №166).

10 серпня 2020 року Приватним підприємством «Укрклінінг» подано Таблицю даних платника податку №.

За результатом розгляду Таблиці даних платника податків Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області прийнято рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 12 серпня 2020 року №1828543/43081753.

Також, Приватним підприємством «Укрклінінг» виписано та направлено засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року, реєстрація яких була зупинена у зв`язку з відповідністю податкових накладних вимогам пункту 8 "Критеріїв ризиковості платника податку" та позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття відповідачем рішення про реєстрацію вказаних податкових накладних.

Судом встановлено, що позивач направив до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області письмові пояснення щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено з копіями первинних документів.

За результатом розгляду поданих позивачем пояснень та документів Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення №1994871/43081753 від 02 жовтня 2020 року, 2055472/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055514/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055483/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055476/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055475/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055497/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055496/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055495/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року; №2055479/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055477/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055487/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055486/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055488/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055485/43081753 від 21 жовтня 2020 року, якими відмовлено в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних вказаних податкових накладних, у зв`язку із ненаданням платником податку: первинних документів, щодо постачання/ придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Незгода позивача з вказаними вище рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 11 грудня 2019 року № 1165, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165).

Відповідно до пунктів 12-17 Порядку №1165 платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).

У таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.

Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку.

Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (додаток 6).

У рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.

Як зазначено вище, 10 серпня 2020 року Приватним підприємством «Укрклінінг» подано Таблицю платника податку №.

За результатом розгляду Таблиці даних платника податків Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області прийнято рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 12 серпня 2020 року №1828543/43081753, вмотивоване тим, що в органах державної фіскальної служби України наявна інформація, що свідчить про здійснення платником податків (позивачем) ризикових операцій.

Намір контролюючого органу запобігти наперед (на майбутнє) можливим втратам бюджету від діяння заявника у схемах незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість сам по собі не є підставою для прийняття рішення про визнання платника податків ризиковим та/або не прийняття таблиці даних платника податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № № від 10 серпня 2020 року прийняте необґрунтовано та без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 22 Порядку №1165 таблиця даних платника податку враховується у разі надходження до контролюючого органу рішення суду про скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке набрало законної сили.

Отже, скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку є підставою для врахування такої таблиці даних, а тому позов в частині зобов`язання відповідача врахувати таблицю даних задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29 грудня 2010 року (далі - Порядок № 1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування: реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами: відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Наведені норми дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік обов`язкової для фіксації в рамках квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної інформації. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою. При цьому, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної повинна фіксувати: 1) порядковий номер та дату складення податкової накладної; 2) конкретний критерій або ж критерії, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; 3) пропозицію про надання платником податків пояснень та/або перелік конкретних документів, що є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної.

Положеннями пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, зазначені норми податкового законодавства кореспондуються і з постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, якою затвердженні порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку № 1165).

Додатками № 1 та № 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість та Критерії ризиковості здійснення операцій відповідно.

Додатком 1 до Порядку № 1165 встановлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту16.1.3пункту16.1статті16та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Так, відповідач вказує про зупинення реєстрації податкових накладних №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Суд зауважує, що в межах розгляду даної справи відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відповідності позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520 (далі -Порядок № 520).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3).

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункт 7).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

З наявних матеріалів справи вбачається, що первинні документи, оформлені позивачем в рамках господарських відносин із контрагентом, копії яких надані разом із поясненнями для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної, складені у відповідності до вимог законодавства та є первинними документами, які засвідчують факт реального виконання позивачем та його контрагентом господарських зобов`язань.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 (адміністративне провадження №К/9901/62472/18), від 21 травня 2019 року у справі №0940/1240/18 (адміністративне провадження №К/9901/7590/19), від 02 липня 2019 року у справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19).

При юридичній оцінці рішень про відмову в реєстрації податкової накладної суд враховує, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не було зазначено перелік документів, необхідних для її реєстрації. З врахуванням цієї обставини невідповідність вимог контролюючого органу в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної щодо надання документів правовій визначеності виключала для контролюючого органу можливість прийняття негативного для позивача рішення з підстав невиконання ним вимог.

Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів. Хоча перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначено Порядком № 520, конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі незазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність вимог контролюючого органу щодо надання документів, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає критерію обґрунтованості.

Правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16 квітня 2019 касаційне провадження №К/9901/4895/19 (справа №826/10649/17), від 28 жовтня 2019 року касаційне провадження №К/9901/23858/19 (справа №640/983/19).

В той же час суд враховує той факт, що надані позивачем документи підтверджували фактичне здійснення операції з надання послуг контрагенту, кількісні та вартісні показники цих операцій і були достатніми для реєстрації вказаних вище податкових накладних.

Щодо аналізу господарських операцій між позивачем та його контрагентом в даній справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Судом встановлено, що позивачем були надані контролюючому органу пояснення та копії первинних бухгалтерських документів щодо реальності здійснення господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року.

При цьому, зауважень до поданих позивачем документів відповідачами не зазначено.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням про відмову в реєстрації податкових накладних суд зазначає, що такі рішення є необґрунтованими, з їх змісту не вбачаються дійсні та об`єктивні підставі для відмови у реєстрації податкових накладних, що підтверджували б відсутність у платника податків права на відображення у податковому обліку з ПДВ заявлених операцій, а, отже, й підтверджували б правомірність відмови в такій реєстрації. Наявність таких обставин судом з матеріалів справи також не встановлено.

Таким чином, оскаржувані рішення №1994871/43081753 від 02 жовтня 2020 року, 2055472/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055514/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055483/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055476/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055475/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055497/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055496/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055495/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року; №2055479/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055477/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055487/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055486/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055488/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055485/43081753 від 21 жовтня 2020 року, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Щодо позову в частині зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні, суд зазначає таке.

Так, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин та враховуючи той факт, що рішення №1994871/43081753 від 02 жовтня 2020 року, 2055472/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055514/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055483/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055476/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055475/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055497/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055496/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055495/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року; №2055479/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055477/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055487/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055486/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055488/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055485/43081753 від 21 жовтня 2020 року визнано судом протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з урахуванням положень пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, а також абзацу 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року датою їх фактичного отримання контролюючим органом.

Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені вище податкові накладні є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та є належним способом захисту порушеного права.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом пункту першого частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з пунктом четвертим частини 1статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт дев`ятий частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт шостий частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та Адвокатським бюро «Мосейчук та партнери» укладено договір про надання правової допомоги від 31 липня 2020 року №21/07/20 та додаткову угоду №2 від 03 вересня 2020 року, в ході виконання яких сторонами складено акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 04 листопада 2020 року №1, згідно якого позивачу надано такі послуги: надання консультації щодо визначення шляхів захисту порушеного права та перспектив судового провадження, аудит необхідних для складання та подання позовної заяви до суду документів; складання позовної заяви та її подання до суду.

Факт оплати позивачем коштів в сумі 10 000 грн. підтверджується платіжним дорученням від 06 листопада 2020 року №275.

Так, відповідачами обґрунтованих заперечень щодо стягнення за їх рахунок на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. не надано.

З огляду на викладене, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішень про відповідність позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості та рішень про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та, як наслідок, зобов`язання зареєструвати податкові накладні, в той час як відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконали, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Укрклініг" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 12 серпня 2020 року №1828543/43081753.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних №1994871/43081753 від 02 жовтня 2020 року, 2055472/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055514/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055483/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055476/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055475/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055497/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055496/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055495/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055484/43081753 від 21 жовтня 2020 року; №2055479/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055477/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055487/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055486/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055488/43081753 від 21 жовтня 2020 року, №2055485/43081753 від 21 жовтня 2020 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №10 від 31 липня 2020 року, №9 від 31 липня 2020 року, №3 від 31 серпня 2020 року, №8 від 31 серпня 2020 року, №2 від 31 серпня 2020 року, №13 від 30 вересня 2020 року, №12 від 30 вересня 2020 року, №11 від 30 вересня 2020 року, №22 від 31 серпня 2020 року, №26 від 31 серпня 2020 року, №6 від 31 серпня 2020 року, №3 від 30 вересня 2020 року, №2 від 30 вересня 2020 року, №4 від 30 вересня 2020 року, №1 від 30 вересня 2020 року датою їх фактичного отримання контролюючим органом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Укрклініг" (25006, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Преображенська, будинок 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 55, ) судовий збір в сумі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Укрклініг" (25006, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Преображенська, будинок 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 55, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко