Справа № 523/8894/21
Суддя: Кремер І. О.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/8894/21
Провадження №2-а/523/61/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Скоріної М.Р.,

з участю позивача Котик Н.В., представника позивача Саінчин С.О., представника відповідача Якименко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, в залі судових засідань № 24, адміністративну справу за позовом представника Саінчина Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Військового комісара Суворовського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси полковника Осадчого Олексія Вікторовича про визнання незаконною, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

Представника Саінчин С.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся суду з адміністративним позовом до Військового комісара Суворовського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси полковника Осадчого О.В. про визнання незаконною, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що постановою № 121 від 05.05.2021 року Військового комісара Суворовського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси полковника Осадчого О.В. на Котик Н.В. накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 210 1 КпАП України в розмірі 5100 грн., відповідно до якої позивач 26.04.2021 року порушила правила військового обліку на підприємстві. Однак, приймаючи вказану вище постанову, відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, зокрема, розгляд справи проводився у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було враховано характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступень його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову № 121 від 05.05.2021 року, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 210 1 КпАП України, в провадження по справі закрити.

Суд констатує, що представником відповідача було надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи вимоги даного відзиву, представник відповідача вказує на те, що посадовим особами Суворовського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси під час планової перевірки підприємства ТОВ «Герафак» (відповідальна особа за ведення військового обліку ОСОБА_1 , наказ № 2-К від 04.01.2021 року), виявлені порушення правил військового обліку на підприємстві в особливий період. А саме, в порушення п. 36 Постанови № 921 КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку і військовозобов`язаних» військовозобов`язаний ОСОБА_2 , 1972 року народження, на персональному обліку у ТОВ «Герафак» не перебував, особова картка первинного обліку форми П2 та копія військово облікового документа під час перевірки були відсутні. У списках військовозобов`язаних, наданих до Суворовського РТЦК та СП від 30.07.2020 року вих. № 2983, ОСОБА_2 відсутні. У звіті про чисельність працюючих військовозобов`язаних станом на 01.01.2021 року, надісланих до Суворовського РТЦК та СП від 22.01.2021 року вих.. № 229, значиться чисельність працюючих військовозобов`язаних 2, однак, згідно наданих списків робітників станом на 01.01.2021 року з працюючих військовозобов`язаних. Даний факт підтверджує подання недостовірної інформації у річному звіті до Суворовського РТЦК та СП.

Окрім того, у відзиві на адміністративний позов зазначено про те, що в порушення п. 37 Постанови № 921 КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку і військовозобов`язаних», військовозобов`язаний ОСОБА_3 , 1974 року народження, прийнятий на роботу 07.02.2020 року з обліково послужною карткою (повідомлення про зміну облікових даних 21.02.2020 року вих. № 878) без військово облікового документу встановленого зразка. Проте, прийняття на роботу військовозобов`язаних тільки при наявності військового квитка або тимчасового посвідчення.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 256 КпАП України, ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки відповідно до ст.ст. 57, 59, 63 Конституції України, ст.ст. 256, 268, 287 289 КпАП України, про що позивач особисто розписалася. Також при складенні протоколу про адміністративне правопорушення позивач відмовилася від надання будь яких пояснень, заяв, клопотання, про що власноручно зробила відповідні записи у протоколу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Однак, в той же час позивач пояснила, що дійсно мало місце порушення закону, однак, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення їх було повідомлено про те, що розмір штрафу буде становити від 500 до 1000грн. Однак, оскаржуваною постановою на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., у зв`язку з чим, позивач не погоджується із зазначеним розміром штрафу.

Представник позивача Саінчин С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Окрім того, представник позивача пояснив, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог, передбачене ст. 268 КпАП України, а саме у відсутності ОСОБА_1 , чим позбавлено її права на ознайомлення з матеріалами справи, отримання правової допомоги. Складений протокол про адміністративне правопорушення № 121 від 26.04.2021 року складений з порушенням Наказу Міністерства оборони України № 374 від 18.07.2017 року «Про затвердження Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», а тому такий не міг бути покладений за основу при розгляд справи відносно ОСОБА_1 . Окрім того, представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КпАП України з огляду на те, що особливий період в Україні діє тільки на окупованій території Донецької та Луганської областях. А тому, просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову № 121 від 05.05.2021 року, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 210 1 КпАП України, в провадження по справі закрити.

Представник відповідача Якименко І.В. в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві, просив суд ухвалити рішення, який даний позов залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Диспозицією ч.ч. 1, 2 ст. 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Правила військового обліку на підприємствах регулюються ЗУ «Про оборону України» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом встановлено, що посадовим особами Суворовського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси під час планової перевірки підприємства ТОВ «Герафак» (відповідальна особа за ведення військового обліку ОСОБА_1 , наказ № 2-К від 04.01.2021 року), виявлені порушення правил військового обліку на підприємстві в особливий період.

Так, 26.04.2021 року гол. спеціалістом юристом Управління Суворовського РТЦК та СП Якименко І.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 121 від 26.04.2021 року відносно гр. ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного протоколу.

Так, із дослідженого судом зазначеного вище протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «Герафак» порушила п. 2 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про оборону України», зокрема порушила правила ведення військового обліку на підприємстві, а саме не вказала у звіті військовозобов`язаного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прийнятий на роботу з порушенням УПК, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КпАП України.

Суд констатує, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 256 КпАП України, ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки відповідно до ст.ст. 57, 59, 63 Конституції України, ст.ст. 256, 268, 287 289 КпАП України, про що позивач особисто розписалася. Також при складенні протоколу про адміністративне правопорушення позивач відмовилася від надання будь яких пояснень, заяв, клопотання, про що власноручно зробила відповідні записи у протоколу.

За результатами розгляд протоколу про адміністративне правопорушення № 121 від 26.04.2021 року, 05.05.2021 року військовим комісаром Суворовського РТЦК та СП м. Одеси ОСОБА_4 . ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Так, з наявної в матеріалах справи постанови № 121 від 05.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером на ТОВ «Герафак», в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про мобілізацію», п. 12 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порушила правила ведення військового обліку на підприємстві в особливий період, а саме подала недостовірну інформацію в річному звіті до Суворовського ТЦК та СП, а також військовозобов`язаний ОСОБА_5 прийнятий на роботу з військово обліковим документом не встановленого зразка, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КпАП України.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про оборону України» посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності забезпечують ведення персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сприяють їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підприємства, установи і організації зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

Відповідно до п. 36 Постанови № 921 КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку і військовозобов`язаних» державні органи, підприємства, установи та організації ведуть персональний облік призовників і військовозобов`язаних за місцем їх роботи (навчання), у тому числі на умовах трудового договору (контракту, угоди), строком більш як три місяці.

Судом встановлено, що в порушення п. 36 Постанови № 921 КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку і військовозобов`язаних» військовозобов`язаний ОСОБА_2 , 1972 року народження, на персональному обліку у ТОВ «Герафак» не перебував, особова картка первинного обліку форми П2 та копія військово облікового документа під час перевірки були відсутні. У списках військовозобов`язаних, наданих до Суворовського РТЦК та СП від 17.07.2020 року вих. № 298, ОСОБА_2 був відсутній. У звіті про чисельність працюючих військовозобов`язаних станом на 01.01.2021 року, надісланих до Суворовського РТЦК та СП від 22.01.2021 року вих. № 229, значиться чисельність працюючих військовозобов`язаних 2, однак, згідно наданих списків робітників станом на 01.01.2021 року 3 працюючих військовозобов`язаних. Даний факт підтверджує подання недостовірної інформації у річному звіті до Суворовського РТЦК та СП.

Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема матеріалами справи № 121, наданою на виконання ухвали суду від 08.06.2021 року про витребування доказів.
Відповідно до п. 37 Постанови № 921 КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку і військовозобов`язаних» з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається виконання таких заходів перевірка у громадян під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікових документів (у військовозобов`язаних - військових квитків або тимчасових посвідчень, а у призовників - посвідчень про приписку до призовних дільниць). Приймання на роботу (навчання) призовників і військовозобов`язаних здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах, а також у разі перебування на військовому обліку в СБУ та Службі зовнішньої розвідки.

Так, судом встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 , 1974 року народження, прийнятий на роботу 07.02.2020 року з обліково послужною карткою (повідомлення про зміну облікових даних 21.02.2020 року вих. № 878) без військово облікового документу встановленого зразка, даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Обліково послужної карткою № 121 від 16.06.2000 року.

Щодо твердження представника позивача ОСОБА_6 про те, що особливий період в Україні діє тільки на окупованій території Донецької та Луганської областях, суд вважає таке помилковим з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно приписів ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Із системного аналізу ст. 1 Закону України «Про оборону» (визначення терміна «особливий період»), ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (визначення термінів «особливий період», «мобілізація») вбачається, що поняття «особливий період» є значно ширшим, ніж поняття «період мобілізації людських ресурсів», а тому особливий період не закінчується в момент завершення мобілізації в Україні.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено часткову мобілізацію. Так, у вказаному указі зазначено, що мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Таким чином, особливий період діє на всій території Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.

Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже сформулював у постановах від 11 квітня 2019 року (провадження № 51-9182км18), від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18), від 22 квітня 2021 року (провадження № 51-6162км20).

Відповідно до частини 1 статті 235 КпАП України, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч.2 ст.235 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Щодо твердження представника позивача Саінчина С.О. про те, що протокол про адміністративне правопорушення № 121 від 26.04.2021 року складений з порушенням Наказу Міністерства оборони України № 374 від 18.07.2017 року «Про затвердження Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», а тому такий не міг бути покладений за основу при розгляд справи відносно ОСОБА_1 , суд вважає таке безпідставним з огляду на те, що Наказ Міністерства оборони України № 374 від 18.07.2017 року встановлює порядок оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені саме статтями 172-10 172-20 КпАП України, тоді як відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КпАП України, у зв`язку з чим даний наказ не підлягає застосуванню у даній справі.
За приписами частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Таким чином, суд констатує, що військовим комісаром Суворовського РТЦК та СП ОСОБА_4 дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 210-1 КпАП України та складено постанову № 121 від 05.05.2021 року, а тому її правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті.

В той час, суд вважає на необхідним наголосити, що факт усунення виявлених під час перевірки порушень, вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення № 121 від 26.04.2021 року, жодним чином не звільняє ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оскільки на день проведення перевірки та складення протоколу, за результатами розгляду якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, мало місце порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про оборону України» та п. 12 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КпАП України, що знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Отже, розглядаючи дану справу, військовий комісар Суворовського РТЦК та СП ОСОБА_4 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем та її представником в межах розгляду даної справи надано не було.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника Саінчина Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Військового комісара Суворовського територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси полковника Осадчого Олексія Вікторовича про визнання незаконною, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення суду складено 08 листопада 2021 року.

Суддя Суворовського
районного суду м. Одеси І.О. Кремер