Справа № 359/2968/21
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/2968/21
Провадження № 2-а/359/96/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Івковій А.Л.,

за участі представників позивача - Яценка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Батальйону патрульної поліції у м.Бориспіль Головного управління патрульної поліції у Київській області Жунь Миколи Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

06.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства та після усунення недоліків позовної заяви та заміни відповідачів, просить: скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в м.Бориспіль ГУ ПП Київської області старшого сержанта поліції Жунь Миколи Миколайовича від 31 березня 2021 року серії №3948088 в справі про адміністративне правопорушення , винесеної щодо ОСОБА_1 про визнання винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, та закрити справу про адміністративне правопорушення (а.с.1-3, 17-20).

Обґрунтовуючи позов, зазначив, що не згоден з оскаржуваною постановою, зазначив, що 21 березня 2021 року приблизно о 04:30 годині він, керуючи транспортним засобом RENAULT Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по території міжнародного аеропорту «Бориспіль» в режимі таксі привіз знайомих на літак, які відлітали з України. Висадивши їх з автомобіля відчув різку втому організму та вирішив заїхати на автозаправну станцію «КЛО», що на території аеропорту за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Гора, м.Бориспіль - 7 з метою придбання та вживання кави та тимчасового відпочинку. Переконавшись, що це буде безпечно, зупинив автомобіль біля крайньої правої частини автодороги, на території автозаправки, з дотриманням п.15 Правил дорожнього руху. Зазначає, що в місці зупинки були відсутні знаки, що забороняють зупинку чи стоянку транспортних засобів. Приблизно о 05 годині 10 хвилин до автомобіля, в якому він знаходився, підійшов інспектор патрульної поліції та вказав, що позивач зупинив транспортний засіб в зоні дії дорожнього знаку - «зупинка заборонена», та після його наполегливих запитань, інспектор сказав, що знак знаходиться за АЗС на приватній території та розвернутий в бік автомобільної дороги, де позивач зупинився. Після інспектором була винесена оскаржувана постанова та притягнуто за порушення п.15 ПДР, зупинку в зоні дії знаку 3.334 «Зупинка заборонена» та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Копію постанови йому вручено не було. Вказує, що інспектор не врахував його пояснень, а також не вжив ніяких заходів для встановлення об`єктивних обставин у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 25.05. 2021 було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.25-27).

22.06.2021 надійшов відзив, поданий представником відповідачів Департаменту патрульної поліції та інспектора Батальйону патрульної поліції у м.Бориспіль Головного управління патрульної поліції у Київській області Жунь Миколи Миколайовича, за змістом якого відповідачі позов не визнають та просять відмовити у його задоволенні.

Заперечуючи проти позову, представник відповідачів зазначив, що на відео з нагрудної камери інспектора зафіксовано, що автомобіль позивача розташований з порушенням ПДР України, а саме знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», що заборонено п.8.4. в) ПДР України. На підтвердження факту, що у місці стоянки транспортного засобу позивача діє дорожній знак 3.3.4 «Зупинку заборонено» надали суду схему організації дорожнього руху автозаправної станції на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області. Вказує, що усі доводи позивача спростовуються відео з нагрудної камери інспектора, на якій також зафіксований порядок розгляду оскаржуваної постанови, а саме, що позивачу було повідомлено, що розгляд справи відбуватиметься на місці, після чого було ознайомлено з правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено про час, місце розгляду, а також не було перешкод отримати правову допомогу в телефонному режимі. Зазначає, що пояснення позивача, що він дуже стомився та хотів придбати каву, при цьому не звернув увагу , що на території ДП МА «Бориспіль» розташовано безліч паркувальних майданчиків та усвідомлено здійснив зупинку в забороненому місці. Також вказує, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням встановленого порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає, що наданий відповідачем відеозапис підтверджує доводи позивача, оскільки дорожній знак, щодо порушення вимог якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, розташований в місці, де позивач не міг його бачити, а тому не міг і не повинен був його виконувати. Звертає увагу, що як попереду так і позаду автомобіля позивача знаходилися транспортні засоби, які також здійснили зупинку та стоянку.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши відзив, надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В цьому зв`язку суд враховує, що відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 21.03.2021 поліцейським роти 2 батальйону патрульної поліції в м.Борисполі УПП у Київській області старшим сержантом Жунь Миколою Миколайовичем було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3948088, якою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме, за те, що 21.03.2021 о 05:10:50 в с.Гора «Бориспіль-7» на АЗС КЛО водій керуючи ТЗ не виконав вимоги знаку 3.34 та здійснив зупинку в межах дії знаку, та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 340 гривень (а.с.6,66).

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 стверджує, що не виявив дорожнього знаку, який забороняє зупинку та, коли виїжджав з АЗС, перед зупинкою переконався, що такі забороняючи знаки відсутні.

Водночас, у судовому засіданні був досліджений відеозапис з відеореєстратора в автомобілі позивача, який заїхав на територію АЗС та, проїхавши її здійснив зупинку під тимчасової огорожею на проїзній частині дороги від АЗС до головної дороги, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на місці зупинки транспортного засобу (а.с.9,38,67).

Так, на відеозаписі, здійсненому позивачем, зафіксовано, що по ходу руху транспортного засобу, яким керував позивач на всій території навколо АЗС, починаючи з моменту з`їзду з головної дороги встановлені дорожні знаки «3.34» «Зупинку заборонено», в тому числі попереду і позаду місця зупинки автомобіля позивача, що відповідає долученій до відзиву схеми організації дорожнього руху на автозаправній станції КЛО на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.39).

Наведене також підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, здійсненим до та в процесі розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, а також фотознімками з місця зупинки транспортного засобу позивача, зробленими відповідачем в інший час та долученими до відзиву разом із відеозаписом, які наглядно демонструють, що місце зупинки транспортного засобу позивача знаходиться в зоні дії двох дорожніх знаків «3.34» «Зупинку заборонено».

Також, на відеозаписі зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, під час якого інспектор патрульної поліції назвав себе, свою посаду, повідомив, що розглядається справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному, роз`яснив позивачу - водію ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, з`ясував, чи має водій клопотання, заслухав пояснення водія та повідомив про ухвалене рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 гривень, склав оскаржувану постанову, від отримання якої позивач відмовився.

Зафіксована на відеозаписі інформація спростовує твердження позивача про те, що інспектором недостовірно відображена інформація щодо порушення позивачем ПДР, а також, що відсутні докази, які б доказували його вину та склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п.15.1 ПДР України Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Так, згідно підпункту «в» п. 8.4 Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до підпункту 3.34 п. 33 Правил дорожнього руху (заборонні знаки) 3.34- «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) , органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частина 1 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Встановлено, що службова особа, яка склала оскаржувану постанову, є працівником Батальйону управління патрульної поліції у м.Бориспіль Головного управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, мав спеціальне звання молодшого складу: старший сержант поліції, та згідно вищенаведених вимог ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.81 (Присвоєння первинних спеціальних звань) Закону України «Про Національну поліцію», мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення правил дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП та накладати адміністративні стягнення, отже діяв у межах своїх повноважень.

Крім того, суд приймає до уваги, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем дотримано вимог чинного законодавства, в тому числі частин 2 та 4 статті 258 КУпАП, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У тому числі відповідачем дотримано вимог ч.6 вказаної статті, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, як зафіксовано на переглянутому відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, і представником позивача не оспорюється, позивач від підпису та отримання копії постанови відмовився.

Суд прийшов також до переконання, що поліцейським, яким винесено оскаржувану постанову, в повній мірі дотримано вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки перед складанням постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача були заслухані пояснення водія, роз`яснено позивачу права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, після чого винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАК №1980701, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею (в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Крім того, судом враховано що оскаржувана постанова за змістом відповідає вимогам ст.283КУпАП, у тому числі викладено суть вчиненого порушення.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕАК №1980701 від «15» січня 2020р. про накладання на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Визначений ст.289 КУпАП строк звернення до суду позивачем не порушений, зважаючи на дату направлення позову до суду засобами поштового зв`язку (а.с.10).

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати у справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 74-77, 122, 123, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Батальйону патрульної поліції у м.Бориспіль Головного управління патрульної поліції у Київській області Жунь Миколи Миколайовича, про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в м.Бориспіль ГУ ПП Київської області старшого сержанта поліції Жунь Миколи Миколайовича від 31 березня 2021 року серії ЕАН №3948088 в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 22.10.2021.

Суддя І.В. Муранова-Лесів