Справа № 620/5169/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5169/21 Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії згідно з довідкою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії», скерованою на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 620/437/21, виходячи із 100% суми підвищення та без обмеження пенсії максимальним розміром з 01 квітня 2019 року, протиправними та такими, що становлять порушення ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії згідно з довідкою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії», виходячи із 100% суми підвищення та без обмеження пенсії максимальним розміром з 01 квітня 2019 року та здійснити виплату заборгованості, що склалася, із урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що вимоги про перерахунок пенсії виходячи із 100% суми підвищення та без обмеження пенсії максимальним розміром не є передчасними, адже відповідні питання розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області у листі від 11 травня 2021 року № 5687-5814/А-02/8-2500/21. ОСОБА_1 наголошує на тому, що постанови Кабінету Міністрів України, які встановлювали обмеження на виплату суми підвищення до пенсії у повному розмірі, були визнані протиправними і нечинними в судовому порядку. Також позивач вказує на те, що обмеження максимального розміру пенсії, передбачені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», не можуть застосовуватися, адже пенсію йому призначено ще до набрання чинності цим Законом. Крім того відповідні зміни до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» були визнані такими, що не відповідають Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016. Додатково позивач наполягає на необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що у своїй діяльності зобов`язаний керуватися постановами Кабінету Міністрів України, у тому числі тими, що встановлювали поетапну виплату підвищення до пенсії. Також Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що з 01 січня 2020 року позивачу виплачується пенсія із розрахунку 100% суми підвищення до пенсії. Щодо вимоги про перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру відповідач зазначив, що керувався положеннями ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та практикою застосування цієї норми Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17, від 29 серпня 2018 року у справі № 359/6255/17, від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19, від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19.

У свою чергу позивач звернувся до суду з клопотанням про врахування правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 24 вересня 2021 року у справі № 370/2610/17.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року змінити, виходячи із такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену у відповідності Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» розмірі 80% грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі довідки Чернігівського обласного військового комісаріату провело перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року. Після здійснення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 розрахований як 80% грошового забезпечення, яке включає: посадовий оклад, оклад за військовим званням та процентну надбавку за вислугу років.

Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 620/437/21 Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 станом на 05 березня 2019 року для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії, в якій крім посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років було вказано додаткові види грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби (65%) 8589 грн 75 коп, надбавка за роботу з таємними документами (по формі 2-15%) 1099 грн 50 коп, премія (35%) 2565 грн 50.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою щодо перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки.

Відповідач листом від 11 травня 2021 року № 5687-5814/А-02/8-2500/21 повідомив про відсутність підстав для перерахунку та виплати пенсії на основі такої довідки з посиланням на те, що рішенням суду у справі № 826/3858/18 та іншими рішеннями судів не встановлено обов`язку щодо проведення перерахунку колишнім військовослужбовцям, а після 01 березня 2018 року та 05 березня 2019 року рішення про збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців Урядом не приймалося. Також вказаним листом повідомлено про відсутність правових підстав для проведення виплати пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, а також без обмеження її максимального розміру.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовився здійснити перерахунок пенсії з мотивів того, що рішення про збільшення розмірів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців Урядом не приймалось. Відтак спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром чи несвоєчасності виплати або в не повному розмірі на час звернення до суду не існувало. Відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії по 2 групі інвалідності на виконання рішення суду, що розглядається, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні відповідних позовних вимог як передчасних.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Так, висновки суду першої інстанції не узгоджуються з фактичними обставинами справи та дійсним змістом листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11 травня 2021 року № 5687-5814/А-02/8-2500/21.

Згідно з вказаним листом відповідач здійснювало виплату перерахованих сум пенсії ОСОБА_1 в таких розмірах: у період з 01 січня по 31 грудня 2018 року 50 % щомісячно; у період з 01 січня по 31 грудня 2019 року 75 % щомісячно; з 01 січня 2020 року 100 % щомісячно.

У свою чергу наданий разом із позовною заявою витяг із системи дистанційного інформування Пенсійного фонду України станом на 12 травня 2021 року (а.с. 27) підтверджує, що розмір нарахованої ОСОБА_1 пенсії складає 22426 грн 89 коп, проте з урахуванням обмеження максимального розміру, пенсія виплачується в сумі 17690 грн 00 коп.

Крім того, як раніше зазначалося, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11 травня 2021 року № 5687-5814/А-02/8-2500/21, який став передумовою для звернення до суду, було відмовлено не лише у проведенні перерахунку пенсії, а й у виплаті 100% суми підвищення до пенсії та без обмеження її максимального розміру.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо виплати пенсії з розрахунку 100% суми підвищення до пенсії та без обмеження її максимального розміру були заявлені передчасно, є помилковим.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати пенсії виходячи зі 100% суми підвищення до пенсії, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 ( далі Постанова № 103), якою внесено зміни, зокрема і до п. 1 Порядку № 45, який викладено у новій редакції, а саме: «Пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 Постанови № 103 вирішено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Крім того п. 2 Постанови № 103 передбачено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 відсотків; з 01 січня 2020 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Відповідач у листі від 11 травня 2021 року № 5687-5814/А-02/8-2500/21 вказував на те, що визначаючи порядок виплати суми підвищення пенсії, правомірно керувався Постановою № 103 та наголошує, що відповідні положення вказаної постанови втратили чинність лише 05 березня 2019 року.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів враховує, що наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» були визнані протиправними та нечинними.

Відтак положення п.п. 1, 2 Постанови № 103 втратили чинність з 05 березня 2019 року, тому починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно-правовий акт у відповідній частині втратив чинність і не підлягав застосуванню.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 0240/2802/18, щодо застосування п. 2 Постанови № 103.

У межах справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 суд першої інстанції надавав оцінку діям Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 квітня 2019 року та зобов`язав здійснити перерахунок і виплату пенсії в розмірі 100% саме із вказаної дати.

Отже, судом першої інстанції було враховано, що п. 2 Постанови № 103, який передбачав виплату перерахованих та підвищених пенсій у таких розмірах: з 01 січня 2018 року 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 відсотків; з 01 січня 2020 року 100 відсотків втратив чинність саме 05 березня 2019 року.

Також колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» було встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України набула чинності 04 вересня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі № 640/19133/19, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, постанову Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» було визнано протиправною та нечинною повністю.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 втратила чинність та не підлягає застосуванню з 31 березня 2020 року.

Згідно з пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» з 01 січня 2020 року виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Отже, зазначена постанова прямо передбачає, що перераховані суми пенсії належить виплачувати в повному розмірі.

Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України, відповідно до п.п. 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з п. 7 вказаного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У свою чергу постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 було затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Отже, відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Органи пенсійного фонду не наділені повноваженнями діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно-правових актів, відступати від положень таких нормативно-правових актів, якщо вони є чинними, їх дія не зупинена в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Перевіряючи період дії обмеження у виплаті сум підвищення до пенсії, встановленого на постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» з огляду на прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» та судових рішень у справі, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Обмеження, які полягали у виплаті лише 75% суми підвищення до пенсії, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» розпочали діяти 04 вересня 2019 року, однак не підлягали застосування з 01 січня 2020 року з огляду на запровадження з цієї дати нового порядку виплати суми підвищення пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року).

Та обставина, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі № 640/19133/19, яким визнано протиправною та нечинною повністю постанову Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» набуло чинності з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, на спірні правовідносини не впливає.

У свою чергу з 01 січня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області виплачує пенсію з розрахунку 100% суми підвищення пенсії, що позивачем не заперечується.

Як раніше зазначалося, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року.

Отже, за період з 01 квітня по 03 вересня 2019 року позивач має право на отримання пенсії з розрахунку 100% суми підвищення пенсії, у період з 04 вересня по 31 грудня 2019 року відповідач правомірно виплачував лише 75% суми відповідного підвищення, а з 01 січня 2020 року право позивача на отримання 100% суми підвищення пенсії визнається та не порушується відповідачем.

Відтак право позивача на отримання повної суми підвищення до пенсії підлягає судовому захисту лише за період з 01 квітня по 03 вересня 2019 року.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру колегія суддів враховує, що відповідні обмеження були запроваджені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набув чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Одночасно п. 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» було, зокрема, викладено ч. 5 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в такій редакції «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

З прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» порядковий номер вказаної норми права було змінено з частини п`ятої на частину сьому.

Положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням деяких винятків) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, були предметом перевірки на відповідність вимогам Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 було визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас питання щодо відповідності Конституції України положень ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині визначення максимального розміру пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перед Конституційним Судом України не порушувалося та відповідна норма залишається чинною на цей час.

Вирішуючи спір за вказаних обставин, колегія суддів враховує висновки, що викладені в рішенні Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016. Визнаючи такими, що не відповідають Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Конституційний Суд нагадав, що вже неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004). Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України прийшов до висновку, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Колегія суддів наголошує на тому, що положення ст. 2 та п. 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (у частинах обмеження максимального розміру пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») мають спільний предмет правового регулювання, однаково врегульовують відповідні правовідносини та є нормами права одного і того ж нормативно-правового акту, проте одна з них визнана неконституційною, а інша залишається чинною внаслідок того, що не згадувалася у відповідному конституційному поданні Верховного Суду України.

Застосування відповідачем положень ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» по відношенню до військовослужбовців в умовах визнання неконституційними змін, що запроваджені п. 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону, фактично суперечить висновкам, що викладені в рішенні Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, згідно з якими обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України осіб, яким пенсія виплачується відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виключено з категорії пенсіонерів, до яких можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, запроваджені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Такі висновки колегії суддів в цілому узгоджуються з правовою позицією щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії до осіб, звільнених з військової служби, що викладена в постановах від 09 лютого 2021 року у справі № 640/2500/18, від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19, від 24 вересня 2021 року у справі № 370/2610/17.

Натомість правова позиція Верховного Суду, викладена у зазначених відповідачем постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17, від 29 серпня 2018 року у справі № 359/6255/17, від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19, від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19 не підлягає врахуванню під час розгляду і вирішення цього спору, адже стосується перерахунку соціальних виплат іншим категоріям громадян, які отримують пенсії, призначені відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру не відповідають вказаним вимогам.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що для повного захисту прав позивача на пенсійне забезпечення абз. 3 резолютивної частини рішення суду від 15 червня 2021 року слід змінити, виклавши його в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру та з розрахунку 100% суми підвищення за період з 01 квітня по 03 вересня 2019 року».

Також в апеляційній скарзі відповідача викладені заперечення проти висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням ухваленого судом рішення.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконанням судового рішення окремими категоріями осіб суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Доводи ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду ґрунтуються виключно на тому, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії та її виплати з урахуванням 100% суми підвищення і без обмеження максимального розміру є протиправними. Однак відповідне порушення прав позивача на належне пенсійне забезпечення підлягає усуненню згідно з судовим рішенням у цій справі.

Обґрунтованих доводів, які б свідчили, що відповідач буде ухилятися від виконання такого судового рішення позивач не навів. Аргументи на переконання необхідності вжиття судом заходів контролю за виконанням рішення суду не є переконливими.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача лише частково спростовують висновки суду, що викладені в рішенні від 15 червня 2021 року та є підставою для його зміни.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року змінити.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 05 квітня 2021 року № ФЧ55183 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру, а за період з 01 квітня по 03 вересня 2019 року також із розрахунку 100% суми підвищення пенсії».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку