Справа № 212/8796/21
Суддя: Власенко М. Д.
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/8796/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Власенко М.Д., секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., з участю позивача - ОСОБА_1 , представників позивача - Тищенко О.А., Шрамко Є.В., представника відповідача - Лубенець К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривий Ріг адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

30 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 85 від 21.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

В обґрунтування вказав, що 20.09.2021 року він з`явився до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та надав лист Начальника Управління ГУНП в Дніпропетровській області від 17.09.2021 №6/11-285 «Про направлення матеріалів на ОСОБА_1 », в якому було клопотання про надання позивачу як оперуповноваженому Управління ГУНП в Дніпропетровській області відстрочки від призову на військову службу. Замість того, щоб розглянути вказані документи начальник відділення призову ОСОБА_2 склав протокол №85 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, за те що позивач не з`явився до призовної дільниці, чим порушив п.8 ст.15 Закону України від 05.03.1992 №2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», неявка до призовної дільниці на протязі шести призовів з осені 2018 року по весну 2021 року. Оскільки протокол складений в довільній формі, він є нікчемним, крім того він не містить місця, часу, суті правопорушення та нормативного акту, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. Також не відповідає вимогам Інструкції з організації та проведення районними (міськими) військовими комісаріатами проваджень у справах про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних сил України від 09.01.2015 року № 5. Жодних повісток про виклик до військомату він не отримував, в протоколі відсутня вказівка на відмову позивача в отриманні повістки, а також докази направлення таких повісток. Протокол було розглянуто 21 вересня 2021 року без його участі, що є порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП. Окрім цього вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП безпідставно, оскільки відсутня повторність вчинення правопорушення протягом року, тому вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. У відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач також зазначив, що відповідач Покровсько-Тернівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки використовує , який відсутній у вказаному реєстрі, а отже відповідач не є юридичною особою відповідно до закону, не є суб`єктом владних повноважень, здійснює свою діяльність незаконно. Крім того, факт нез`явлення позивача до військомату встановлено лише після його особистої явки та надання документів для відстрочки, що свідчить про те, що позивач не ухилявся від призову. Також в протоколі не вказана дата вчиненого правопорушення, що унеможливлює встановити дотримання строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому вказав, що позивач ОСОБА_1 є призовником. Відповідно до ч.8-9 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивачу була надана відстрочка від призову на строкову військову службу для здобуття освіти до 30.06.2018 року. Факт набуття освіти Позивачем був підтверджений Довідкою про навчання №25 від 07.09.2014 року. Про надання відстрочки від строкової військової служби, був зроблений відповідний запис у обліковій картці призовника ОСОБА_1 . По закінченню строку відстрочки позивач не прибув до Покровсько-Тернівського РТЦК та СП, ніяких відомостей про себе не надав. В період з 01.07.2018 року по 20.09.2021 року позивач є таким, що підлягає призову на строкову військову службу відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно п. 1 ч. 8 ст. 15 вказаного Закону, призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк , зазначені в повістці. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 15 вказаного Закону, у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України. В особовій справі призовника ОСОБА_1 , 1996 р.н. міститься Лист-ознайомлення за його підписом про адміністративну та кримінальну відповідальність у випадку порушення законодавства про військовий обов`язок та військову службу. Крім того, у зазначеному листі містяться основні зобов`язання громадянина України відповідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», також за підписом призовника ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 в період з 01.07.2018 по 20.09.2021 року до Покровсько-Тернівського РТЦК та СП не з`являвся, ухилявся від призову на строкову військову службу, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Повістки про виклик ОСОБА_1 були направлені йому за місцем реєстрації АДРЕСА_1 . Відомостей про зміну місця своєї реєстрації позивач не надавав. Виклик на 26.02.2020 року був залишений в дверях квартири, а на 30.08.2021 вручено особисто брату ОСОБА_1 , що підтверджено розпискою. В додаткових поясненнях вказали, що відповідач використовує код 09799536 відповідно до відомчого обліку Міністерства оборони України в ЄДРПОУ згідно довідки № 58/19 за кодом діяльності 0 84.22 «Діяльність у сфері оборони», є відокремленим структурним підрозділом та має власну печатку. На підставі Директиви Командуючого військами Південного оперативного командування № 6/1/1184 від 17.06.2003 року, наказу військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 № 022 від 24.06.2003 року з 1 вересня 2003 року сформовано Жовтнево- Тернівський об`єднаний районний військовий комісаріат. На підставі директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 26.05.2017 року № Д-6дск Жовтнево - Тернівьский об`єднаний районний військовий комісаріат перейменовано з 01 серпня 2017 року на Покровсько-Тернівський об`єднаний районний військовий комісаріат. На підставі спільної директиви Міністерства оборони України від 28.11.2018 року № Д-322/1/18 дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2018 році» з 29 грудня 2018 року Покровсько-Тернівський об`єднаний військовий комісаріат переформовано в Покровсько -Терновський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 року № 1357-ІХ встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є правонаступниками військових комісаріатів на базі яких вони утворюються.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.2ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.
Оцінюючи заперечення позивача існування такої юридичної особи як Покровсько-Тернівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ст.7 розділу ІІІ Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року № 755 (зі змінами), до єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю.

Відповідно до 5 Положення про ЄДРПОУ, затвердженого Постановою КМУ від 22.01.1996 року № 118 (зі змінами), присвоєння ідентифікаційних кодів з Реєстру здійснюється відповідними центральними органами виконавчої влади - суб`єктам, відомості про які становлять державну таємницю. Таким органам Держстат передає ідентифікаційні коди для ведення відомчого обліку.

Таким чином, реєстрація юридичної особи відповідача як військової установи здійснена Міністерством оборони України без внесення інформації до ЄДРПОУ для загального доступу як така, що становить державну таємницю, а отже доводи позивача та його представників в цій частині суд відхиляє як необґрунтовані.

Судом встановлено, що постановою військового комісара Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Короленко М.М. № 85 від 21.09.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 03.10.2014 року надав до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи та отримав відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти. Вподальшому з жовтня 2014 року жодних документів для підтвердження відстрочки не надавав, до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`являвся, відомості про себе не надав. 20.09.2021 року ОСОБА_3 з`явився до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання відстрочки у зв`язку з службою в поліції. Про час та місце розгляду справи повідомлений, на розгляд не з`явився.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 85 від 20.09.2021 року, ОСОБА_1 не з`являвся до призивної дільниці на протязі шести призовів з осені 2018 року по весну 2021 року, чим порушив п.8 ст.15 Закону України від 28.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Частиною 2 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Норма вказаної статті є бланкетною нормою, у диспозиції якої не встановлено певних правил поведінки і при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 28.03.1992 року № 2233-ХІІ (надалі Закон № 2233-ХІІ) на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).

Згідно п. 1 ч. 8 ст. 15 Закону № 2233-ХІІ, призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк , зазначені в повістці.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 15 Закону№ 2233-ХІІ , у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України.

Відповідно до Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 7 грудня 2016 р. № 921, призовники повинні, окрім іншого:

-прибувати за викликом районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ) на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ)), для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

-особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади;

-подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) військових комісаріатів документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Як встановлено судом з копії облікової картки призовника, ОСОБА_1 при постановці на військовий облік був особисто під розпис ознайомлений з обов`язками явки у ОРВК на протязі 10 днів з початку першого призову у разі, якщо повістка не надійшла з будь-яких причин, а також обов`язку подавати щороку до 01 жовтня до ОРВК документи, що підтверджують право на відстрочку (а.с.46).

Судом також встановлено та не заперечувалось самим позивачем в судовому засіданні, що з моменту постановки на облік у 2013 році ним було змінено адресу місця проживання та не повідомлено про це орган військового обліку. Так, згідно наявної в особовій справі копії паспорту позивач з 28.10.2012 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.50). Проте згідно копії паспорту, долученого до позову, позивач з 10.04.2018 року зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Отже суд відхиляє твердження позивача про неотримання ним повісток про виклик до призивної дільниці, оскільки він не повідомив відповідача про зміну свого місця реєстрації, крім того неотримання такої повістки, згідно п. 2 ч. 8 ст. 15 Закону № 2233-ХІІ не звільняє позивача від обов`язку з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України.

Суд відхиляє твердження позивача щодо невірної кваліфікації його дій за ч.2 ст.210 КУпАП за ознакою повторності, оскільки судом встановлено, що дій позивача кваліфіковано саме за другою частиною у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 КУпАП в особливий період.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.

Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд сформулював у постановах від 11 квітня 2019 року (провадження № 51-9182км18), від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).

Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як встановлено судом, правопорушення, вчинене позивачем є триваючим та було відповідачем виявлено лише 20.09.2021 року, коли позивач з`явився особисто для отримання відстрочки, а отже його притягнуто до адміністративної відповідальності в межах строків ст.38 КУпАП, тобто не пізніше двох місяців з дня виявлення.

Посилання позивача на невідповідність протоколу вимогам Інструкції з організації та проведення районними (міськими) військовими комісаріатами проваджень у справах про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних сил України від 09.01.2015 року № 5, суд також відхиляє, оскільки сторонами не надано до суду повного тексту вказаної Інструкції в редакції, чинній на час складання протоколу і як зазначено сторонами, вказаний документ відсутній в загальному доступі. Отже, посилання на вказаний нормативний документ у судовому рішенні не є підставою для звільнення від доказування, відповідно до ст.78 КАС України.

Оцінюючи інші доводи позивача щодо неправомірності дій відповідача під час притягнення його до адміністративної відповідальності, суд вважає їх неспроможними та не підтвердженими належними та допустимим доказами і вважає, що дії посадових осіб Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки під час складання протоколу та оскаржуваної постанови повністю відповідали вимогам ст.ст. 245,251,252,256,280 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме, порушення призовниками правил військового обліку, вчиненого в особливий період, в судовому засіданні доведено відповідачем. При цьому судом не встановлено в діях відповідача порушень вимог закону під час підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення, останній діяв в межах наданих йому повноважень, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи результат вирішення спору. судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Залишити без змін рішення суб`єкта владних повноважень військового комісара Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Короленко Миколи Миколайовича у вигляді постанови № 85 від 21 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 1700 гривень.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: М.Д.Власенко