Справа № 540/418/21
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/418/21
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу;

зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи повний робочий день на ПАТ «Херсонський завод карданних валів» з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року на посаді майстра ливарної і термічної дільниці інструментального цеху, з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року на посаді плавильника металів і сплавів інструментального цеху, з 01.07.2008 року по 16.10.2008 року на посаді терміста на нагрівальних печах і ваннах з розплавленими солями інструментального цеху;

повторно розглянути заяву від 09.11.2017 року про зарахування періодів роботи до пільгового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 17.06.2011 року він перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за віком згідно із Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

На думку позивача, він має право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, оскільки його стаж складає не менше 25 років, з них не менше 10 років зайнятості повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, які передбачені Списком № 1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

При прийнятті рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем доказами підтверджено факт його роботи з особливо шкідливими і важкими умовами праці, які передбачені Списком №1, на ПАТ «Херсонський завод карданних валів» з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року на посаді майстра ливарної і термічної дільниці інструментального цеху, з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року на посаді плавильника металів і сплавів інструментального цеху, з 01.07.2008 року по 16.10.2008 року на посаді терміста на нагрівальних печах і ваннах з розплавленими солями інструментального цеху.

Також судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки право позивача на отримання пенсії на пільгових умовах є триваючим порушенням, до якого не можливо застосувати строк звернення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що не заперечує факту праці позивача на відповідних посадах, однак майстри ливарної та термічної дільниці інструментального цеху не передбачені Списком №1.

У тих випадках, коли виробництва, зазначені у вищезазначеному Списку, не мають структурних підрозділів (відділень, дільниць, прольотів), пенсія майстрам призначається за списком № 2.

Оскільки відсутні документи щодо існування окремої ливарної дільниці в інструментальному цеху, як передбачено Списком №1, підстав для зарахування до пільгового стажу роботи позивача за цим Списком періодів з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року та з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року немає.

Крім того апелянтом визначено, що позивачу було відмовлено у зарахуванні відповідних періодів до пільгового стажу рішенням від 08.02.2018 року №2/03-10. Звертаючись з даним позовом у лютому 2021 року, позивач пропустив 6-ти місячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти її задоволення та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 17.06.2011 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Херсонській області та одержує пенсію за віком за Списком №2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії з додаванням стажу. Позивач просив зарахувати періоди роботи з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року на посаді майстра дільниці ливарної і термічної дільниці інструментального цеху, з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року на посаді плавильника металів і сплавів інструментального цеху, з 01.07.2008 року по 16.10.2008 року на посаді терміста на нагрівальних печах і ваннах з розплавленими солями інструментального цеху ПАТ «Херсонський завод карданних валів», до пільгового стажу роботи за Списком №1 (а.с. 59).

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.02.2018 №2/03-10 року позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу роботи за списком №1 періодів роботи з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року та з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року за заявою від 09.11.2017 року (а.с. 60-61).

Зі змісту рішення пенсійного органу вбачається, що відповідачем у ході перевірки встановлено відповідність записів у трудовій книжці позивача із перинними документами. Проте за відсутності відомостей щодо існування окремої ливарної дільниці в інструментальному цеху, як передбачено Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 №1173 та Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, підстав для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів з 02.11.1981 по 10.09.1985 та з 22.08.2005 по 01.07.2008 немає.

05.02.2020 року та 30.12.2020 року на звернення позивача щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу за Списком №1 за заявою від 09.11.2017 року відповідач листами повідомляв, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.02.2018 №2/03-10 року відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року та з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року за заявою від 09.11.2017 року (а.с. 14-16).

Вважаючи порушеним своє право на зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 та наявні підстави для перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV) (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (ч.1).

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно п. 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 540/15025/16-а сформульовано правовий висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно із ст.62 Закону України від 05.11.1991 р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року №637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Комплексний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що передбачені цим Списком, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а також матеріалами пенсійної справи позивача, останній з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року працював на посаді майстра дільниці ливарної і термічної дільниці інструментального цеху, з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року на посаді плавильника металів і сплавів 3 розряду інструментального цеху, з 01.07.2008 року по 16.10.2008 року на посаді терміста на нагрівальних печах та ваннах з розплавленими солями третього розряду інструментального цеху ПАТ «Херсонський завод карданних валів».

Пунктом «б» підрозділу 1 «Ливарне виробництво» розділу XI «Оброблення металу» виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 №1173 передбачені, зокрема, майстри, старші майстри, помічники майстрів плавильних, заливальних (розливальних), кокільно - заливальних, термообробки литва та обрубних відділень, прольотів і дільниць ливарного виробництва.

Відповідно до довідки ПАТ «Херсонський завод карданних валів» від 06.11.2017 №250/206 за період роботи з 02.11.1981 по 10.09.1985 позивач працював на посаді майстра ливарної та термічної дільниці інструментального цеху повний робочий день та інших робіт не виконував, з посиланням на пункт «б» підрозділу 1 «Ливарне виробництво» розділу XI «Оброблення металу» Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 173.

Позицією 11.1а підрозділу 1 «Ливарне виробництво» розділу XI «Оброблення металу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 передбачені плавильники металу та сплавів, позицією 11.3а підрозділу 3 розділу XI цієї Постанови передбачені термісти, зайняті біля печей на гарячих роботах; термісти, зайняті обробкою металовиробів у ціанистих, свинцевих ваннах і у ваннах з розплавленими солями.

В свою чергу, перелік робіт, професій і посад робітників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 по ВАТ «Херсонський завод карданних валів», затверджений наказом від 29.12.2005 №565, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 плавильникам металу і сплавів інструментального цеху, термістам, зайнятим у печах на гарячих роботах і хлорбарієвих ваннах.

Згідно із довідкою від 01.11.2017 №250/199 у період роботи з 22.08.2005 по 01.07.2008 позивач працював повний робочий день плавильником металу та сплавів інструментального цеху за Списком №1, з посиланням на п. 11.1а підрозділу 1 «Ливарне виробництво» розділу XI «Оброблення металу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до довідки від 01.11.2017 № 250/201 за період роботи з 01.07.2008 по 16.10.2008 позивач працював термістом на нагрівальних печах і ваннах з розплавленими солями в інструментальному цеху за Списком №1, повний робочий день, з посиланням на п. 11.3а підрозділу 3 розділу XI, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Окрім записів у трудовій книжці, пільговий стаж позивача за Списком №1 підтверджується такими документами:

- висновками №7 від 13.03.2000 року, № 36 від 17.05.2001 року, № 18 від 27.02.2006 року щодо експертизи якості атестації робочих місць на ВАТ «Херсонський завод карданних валів», відповідно до яких професії, зокрема, плавильника металу і сплавів, майстра ливарної дільниці інструментального цеху були атестовані;

- протоколом проведення досліджень метеорологічних факторів від 01.03.2005 року, протоколом проведення досліджень повітря робочої зони від 01.03.2005 року, протоколом проведення досліджень важкості та напруженості праці від 14.04.2005 року, протоколом проведення досліджень іонізуючого випромінювання від 24.06.2005 року, з яких вбачається, що вказані дослідження проводилися на ливарній дільниці інструментального цеху;

- пояснювальною запискою №250/207 від 06.11.2017 року, відповідно до якої ливарна дільниця була введена в експлуатацію як окремий структурний підрозділ в 1976 році, з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року позивач працював майстром ливарної дільниці та термічної обробки в інструментальному цеху згідно штатного розкладу; з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року - плавильником металів і сплавів на ливарній дільниці інструментального цеху;

- штатним розкладом, затвердженим 26.04.2005 року, штатним розкладом, затвердженим 11.04.2008 року, якими підтверджується існування ливарної дільниці в інструментальному цеху;

- довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 250/199 від 01.11.2017 року, № 250/201 від 01.11.2017 року, № 250/206 від 01.11.2017 року про те, що позивач працював на ливарній дільниці інструментального цеху;

- технологічною інструкцією за 1982 рік по виплавці штампової сталі 5ХНМАФЛ в індукційній печі ІСТ-04 або ІСТ-016 з кислою футеровкою;

- планом ливарної дільниці.

З огляду на викладені обставини, приписи нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, а також докази надані позивачем та матеріали пенсійної справи, суд вважає, що пенсійний орган безпідставно відмовив позивачеві у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 спірних періодів роботи, оскільки позивачем було надано достатню кількість документів на підтвердження того, що періоди роботи на ПАТ «Херсонський завод карданних валів» з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року на посаді майстра ливарної і термічної дільниці інструментального цеху, з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року на посаді плавильника металів і сплавів інструментального цеху, з 01.07.2008 року по 16.10.2008 року на посаді терміста на нагрівальних печах і ваннах з розплавленими солями інструментального цеху підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Із урахуванням наведених обставин та явно порушеного права позивача, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі заявлених позовних вимог та правомірно скасував оскаржуване рішення.

Судова колегія визначає, що пенсійний орган у своїх відповідях від 05.02.2020 року та 30.12.2020 року на звернення позивача щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу за Списком №1 посилається на існування зазначеного рішення від 08.02.2018 року №2/03-10.

Таким чином, позивач, який має право на зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.11.1981 року по 10.09.1985 року та з 22.08.2005 року по 01.07.2008 року, безпідставно позбавлений такого права, та не може отримати належну пенсію, яка гарантована державою.

Апелянт, у свою чергу наголошує, що позивачеві було відмовлено у зарахуванні відповідних періодів до пільгового стажу рішенням від 08.02.2018 року №2/03-10, тому, звертаючись з даним позовом у лютому 2021 року, позивач пропустив 6-ти місячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.

Поряд з тим, позивачем визначено про наявність у нього права на врахування певних періодів його роботи до спеціального стажу та перерахунку у зв`язку з цим раніше призначеної пенсії.

Матеріалами даної справи підтверджено наявність підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

При цьому ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, що не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується; спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.02.2018 року №2/03-10 підлягає скасуванню, оскільки воно сприяє триваючому порушенню прав позивача на отримання пенсії, так як пенсійний орган у своїх відповідях від 05.02.2020 року та 30.12.2020 року відмовляє у перерахунку пенсії посиланням на існування відповідного рішення.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для залишення позовних вимог без розгляду.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.