Справа № 813/445/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/445/17 пров. № А/857/12674/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гудима Л. Я.,

Гуляка В. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року (прийняте у м. Львові, суддею Кравців О. Р. о 10 год 44 хв, складене у повному обсязі 21 травня 2021 року) у справі № 813/445/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.06.2014.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що контролюючим органом безпідставно здійснено донарахування йому податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням у зв`язку з анулюванням йому (прощенням) кредитної заборгованості в Ш кварталі 2012 року. Зазначає, що не отримував ні від банку, ні від ТОВ «Кей-Колект» рекомендованого листа з повідомленням про вручення про анулювання боргу, жодних договорів про анулювання боргу не підписував, а тому позивач не повинен перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, адміністративний позов було задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково.

Скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року в справі № 813/445/17.

Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав, що визнаючи протиправним і скасовуючи оскаржуваний акт, судові інстанції виходили з того, що представник позивача заперечував факт отримання будь-якого листа від банківської установи або від Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кей-Колект», якому, за доводами органу доходів і зборів, відступлено право вимоги за кредитним правочином, про анулювання суми боргу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 про витребування доказів зобов`язано ТОВ «Кей Колект» надати належним чином завірені копії документів щодо повідомлення позивача про прощення боргу, однак жодних документів до суду від ТОВ «Кей Колект» не надходило.

Натомість, як зазначили суди, позивач заперечував факт прощення йому боргу банківською установою або ТОВ «Кей-Колект» та на підтвердження своєї позиції подав лист Акціонерного комерційного банку (далі - АКБ) «Укрсиббанк», згідно з яким знято заборону та виключено з реєстру іпотек приватний будинок та земельну ділянку у зв`язку з повним виконанням позивачем своїх зобов`язання перед банківською установою.

В порушення вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суди достовірно не встановили обставини щодо дійсного податкового обов`язку позивача в розглядуваних правовідносинах.

Зокрема, суд першої інстанції обмежився направленням відповідного судового запиту лише на адресу ТОВ «Кей-Колект» та не витребував відповідні документи, в тому числі щодо можливого відступлення права вимоги, суми відступленої вимоги та її складових в АКБ «Укрсиббанк».

Відсутня в оскаржуваних рішеннях також і будь-яка інформація про огляд судами першої або апеляційної інстанцій оригінала листа АКБ «Укрсиббанк», копія якого долучена позивачем до матеріалів справи, а зазначена копія належним чином не завірена.

При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Під час нового розгляду справи рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення ДПІ у Сихівському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 16.06.2014 № .

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в Ш кварталі 2012 року ОСОБА_1 отримав доходи у виді анульованої заборгованості, які згідно вимог Податкового кодексу України підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником в річній податковій декларації про майновий стан і доходи. Дана операція відображена в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку і сум утриманого з них податку (форми 1 ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано. Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік подана позивачем 05.02.2013 № 4479, однак сума прощення заборгованості не включена до загального річного оподатковуваного доходу. Суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки листу ТОВ «Кей-Колект» за № 075-12322/1 від 12.12.2013 щодо анулювання заборгованості ОСОБА_1 в Ш кварталі 2012 року в сумі 946 068, 98 грн.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 29.09.2006 між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 за яким банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник - прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 367 500,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1 855 875,00 грн за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.

Відповідно до договору факторингу № 4 від 11 червня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Укрсиббанк» (далі - Клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (далі - Фактор), Клієнт, як власник Прав вимоги на підставі первинних договорів, бажає отримати фінансування від Фактора під відступлення Прав вимоги, а Фактор бажає придбати у Клієнта Права вимоги на правах, викладених у цьому договорі.

За цим договором Клієнт зобов`язується передати у власність Фактору, а Фактор - прийняти Права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта та оплату на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) Прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у Додатку 1 до цього договору. Одночасно з відступленням Прав вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення.

Згідно з Додатком 1 до цього договору до Прав вимоги також входить і заборгованість ОСОБА_1 за вказаним вище договором від 29.09.2006 № 0 про надання споживчого кредиту, укладеного між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , яка складає:

- загальний розмір грошового зобов`язання за кредитним договором у валюті кредиту (сума за договором) - 367 500 USD;

- фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 11.06.2012 - 2 322 495,90 грн;

- фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 11.06.2012 (заборгованість за тілом) - 258 545,22 USD;

- нараховані несплачені відсотки в валюті кредиту станом на 11.06.2012 - 32039,19 USD;

- нараховані несплачені комісії в гривневому еквіваленті станом на 11.06.2012 - 0,00;

- відсоткова ставка за кредитним договором - 10,30 %;

- оціночна вартість майнових прав - 939 062,42 грн;

- назва договору застави - договір іпотеки (житлова нерухомість) від 29.09.2006 (т. 2 а.с. 138 - 149).

Також встановлено, що станом на 14.08.2012 за ОСОБА_1 обліковувалася кредитна заборгованість 295905,48 доларів США, еквівалентна 2 365 172,50 грн.

Повідомленням про анулювання боргу від 14.08.2012 № 075-5635, скерованого позивачу, ТОВ «Кей-Колект» як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України повідомило позивача як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що ТОВ «Кей-Колект» прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що станом на 14.08.2012 становить 118362,19 доларів США, що складає 946 068,98 грн по курсу НБУ станом на 14.08.2012, про необхідність самостійної сплати податку з такого доходу та відображення його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

На запит суду ТОВ «Кей-Колект» листом повідомило, що рішення про анулювання боргу, на підставі якого ОСОБА_1 було надіслане повідомленням про анулювання боргу від 14.08.2012 № 075-5635, знищене за строками зберігання (т. 2 а.с. 137).

Одночасно листом від 14.08.2012 за № 31-3-10/455 ПАТ «Укрсиббанк» повідомило приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвій О.Я. про необхідність зняття заборони і виключення з реєстру іпотек приватного будинок та земельну ділянку, які належать позичальнику ОСОБА_1 , у зв`язку з повним виконанням зобов`язання позичальником за договором споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2006 р., договору про надання споживчого кредиту за № 0/2 від 29.09.2006 та договору іпотеки № 4449 від 29.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О.Я.

Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету позивачем за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт від 15.05.2014 № 459/17-70, яким зафіксовано порушення п.п. 164.1.1 п. 164.1, пп. 164.2.17 (д), 164.2.19 п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст. 168 Податкового кодексу України, яким донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб на суму 160 617,13 грн.

Перевіркою встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не включив у податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік суму анулювання (прощення) заборгованості в розмірі 946 068,98 грн, та не задекларував до сплати суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті в розмірі 160 617,13 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 16.06.2014 № , яким збільшив позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 160 817,13 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 40 154,28 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не довів факту прощення податкового боргу позивачу, а відповідно наявність у останнього обов`язку декларувати додаткове благо та сплачувати з такого податок на доходи фізичних осіб.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і не є правильними з огляду на таке.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого

боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації;

При цьому, відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Однак відповідно до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання (пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Тобто, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Кей-Колект» скеровано ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу від 14.08.2012 № 075-5635, згідно з яким ТОВ «Кей-Колект» прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 , що станом на 14.08.2012 становила 118 362,19 доларів США, що складає 946 068,98 грн за курсом НБУ станом на 14.08.2012. Зазначено, що відповідно до пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України анульована сума заборгованості є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, відповідно йому необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

На долученому до матеріалів справи примірнику повідомлення є підпис з проставленою датою 14.08.2012, як стверджує представник відповідача, проставлений позивачем про ознайомлення з повідомленням.

Спростовуючи проставлення свого підпису на повідомленні про анулювання боргу, позивач надав суду оригінал паспорта громадянина України для виїзду за кордон, за відмітками якого встановлено, що у період з 12.08.2012 по 14.10.2012 позивач перебував поза межами України, а тому фізично не міг ознайомитися з таким повідомленням.

Разом з тим, суд зазначає, що факт проставлення відмітки 12.08.2012 про перетин кордону в пункті пропуску для автомобільного сполучення Гребенне не є підтвердженням неможливості ознайомлення з повідомленням про анулювання боргу та проставлення на ньому підпису цього ж дня, а саме 12.08.2012.

Крім того, вказане повідомлення надсилалось на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується описом вкладення у цінний лист. При цьому, перебування за кордоном в період з 12.08.2012 по 14.10.2012 не перешкоджало йому отримати вказане повідомлення після повернення з-за кордону.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач був належно обізнаним про прощення йому податкового боргу.

Як слідує з матеріалів справи, позивач заперечує прощення боргу ТОВ «Кей-Колект», та надав суду листа ПАТ «Укрсиббанк», згідно якого було знято заборону і виключено з реєстру іпотек приватний будинок та земельну ділянку, у зв`язку з тим, що позивач повністю виконав свої зобов`язання перед ПАТ «УкрСиббанк».

Так, згідно з листом від 14.08.2012 за № 31-3-10/455 ПАТ «Укрсиббанк» повідомило приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвій О.Я. про необхідність зняття заборони і виключення з реєстру іпотек приватного будинок та земельну ділянку, які належать позичальнику ОСОБА_1 , у зв`язку з повним виконанням зобов`язання позичальником за договором споживчого кредиту № 0 від 29.09.2006, договору про надання споживчого кредиту № 0/2 від 29.09.2006 та договору іпотеки № 4449 від 29.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О.Я.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний лист не свідчить про самостійну сплату ОСОБА_1 кредитної заборгованості перед ПАТ «Укрсиббанк», позаяк згідно із зазначеним вище договором факторингу від 11.06.2012 право вимоги по кредитних договорах ПАТ «Укрсиббанк» було передане ТОВ «Кей-Колект».

Тому, вказаний лист від 14.08.2012 № 31-3-10/455 ПАТ «Укрсиббанк» був оформлений та надісланий приватному нотаріусу на підставі прийняття ТОВ «Кей-Колект» рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 .

Крім того, як видно з листа ТзОВ «Кей-Колект» від 12.12.2013 № 075-12322/1, наданого у відповідь на запит ДПІ у Сихівському районі ГУ Міндоходів України у Львівській області стосовно надання інформації та її документального підтвердження з питання отримання доходу у виді додаткового блага в 2012 році, зокрема, ОСОБА_2 , з метою виконання вимог п. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ТзОВ «Кей-Колект» як кредитор повідомило ОСОБА_2 під підпис особисто або рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо та попередило про необхідність самостійної сплати податку з такого доходу та відображення його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Інформація щодо суми нарахованих доходів у вигляді анульованого боргу відображена у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано.

З огляду на викладене, враховуючи анулювання (прощення) кредитором за його самостійним рішенням суми боргу (кредиту) у III кварталі 2012 року, повідомлення кредитором платника податку-боржника про анулювання боргу та включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, апеляційний суд вважає, що такий борг набув статусу додаткового блага та відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України підлягав включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Позаяк позивач самостійно не задекларував отримання додаткового блага у виді суми анульованого (прощеного) боргу у розмірі 946 068,98 грн у III кварталі 2012 року, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів дійшла переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року в адміністративній справі № 813/445/17 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 04 листопада 2021 року.