Справа № 120/9491/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р. Справа № 120/9491/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2021 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Чернілевської Р.В., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача у формі листа від 08.06.2021 за № 0200-0205-8/35440 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування";

- зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивачки, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування": 1) період навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986; 2) роботу огранувальником алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводу "Кристал" (у розрахунку 05 років 05 місяців 03 дні), з 01.01.1992 по 02.07.2007 на Вінницькому заводі "Кристал" (ДП "Вінницький завод "Кристал") та з 04.12.2007 по 20.05.2011 у ТОВ "Фірма "Карат-Б";

- зобов`язання відповідача здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" з 28.02.2021 (наступного дня після досягнення позивачкою 53-річного віку).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.05.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування". Листом від 08.06.2021 за № 0200-0205-8/35440 відповідач повідомив позивачку про відмову у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність у позивачки необхідного пільгового стажу роботи. Позивачка з таким рішенням відповідача не погоджується, вважає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18.08.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім того, вказаною ухвалою вирішено витребувати у відповідача матеріали пенсійної справи позивачки (в оригіналі або їх належним чином засвідчені копії).

07.09.2021 на виконання вимог суду відповідач надав копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

Також 07.09.2021 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Як зазначає відповідач, з трудової книжки позивачки прослідковується роботі на посадах з ймовірно шкідливими та важкими умовами праці. Однак позивачка надала лише уточнюючу довідку за період з 25.07.1986 по 31.12.1991, тоді як інших інших довідок та документів про результати атестацій робочих місць до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах не додано.

Відповідач звертає увагу, що відповідно до довідки від 24.06.2019 № 10/54 позивачка працювала повний робочий день на ДП "Вінницький завод "Кристал"" і за період з 25.07.1986 по 31.12.1991 виконувала роботи по огрануванню алмазів у діаманти в виробництві "оброблення металу" без використання роботехніки за професією "огранувальник алмазів у діаманти", що передбачена списком № 2 пункту 10-А розділ ХІV, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365. Відтак до пільгового стажу роботи позивачці було зараховано 05 років 04 місяці 03 дні, чого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач вважає відмову призначенні позивачці пільгової пенсії правомірною та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.1985 по 24.07.1986 навчалася у Вінницькому СПТУ-22 по спеціальності "ограник алмазів в діаманти", що підтверджується дипломом № 413271, який виданий 24.07.1986 за реєстраційним № 311.

В період з 25.07.1986 по 02.07.2007 позивачка працювала на посаді огранувальника алмазів в діаманти на Вінницькому заводі "Кристал", що підтверджується записами у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 та, додатково, довідкою ДП "Вінницький завод "Кристал" від 24.06.2019 № 10/54, що уточнює особливий характер роботи, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, а також довідками цього підприємства про заробітну плату від 31.07.2018 № 49 та від 31.07.2018 за № № 105, 106, 107.

Крім того, з 04.12.2007 по 20.05.2011 позивачка працювала на посаді огранувальником алмазів у діаманти в ТОВ "Фірма "Карат-Б", що також підтверджується записами у її трудовій книжці.

21.05.2021, у зв`язку з досягнення 53-річного віку, позивачка звернулась до відповідача з заявою щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Для підтвердження стажу роботи на шкідливих та важких роботах, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, окрім трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка надала відповідачу додаткові документи, а саме: 1) довідку ДП "Вінницький завод "Кристал" від 24.06.2019 № 10/54 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; 2) довідки ДП "Вінницький завод "Кристал" від 31.07.2018 № № 105-107 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1986 року по 2006 рік; 3) довідку СПОВ від 21.05.2021 № 4515/0200-0205-15 про заробітну плату з 01.07.2000 по теперішній час; 4) диплом № НОМЕР_2 , виданий СПТУ-22 24.07.1986 за реєстраційним № 311.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області за № 95 від 27.05.2021 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058-ІV. Рішення обґрунтовується тим, що у позивачки відсутній необхідний пільговий стаж роботи, встановлений у п. 2 ч. 2 ст. 114 зазначеного Закону, оскільки пільговий стаж позивачки за Списком № 2 становить 5 років 04 місяці 03 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.06.2021 за № 0200-0205-8/35440 позивачку повідомлено про відмову у призначенні пільгової пенсії з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Вважаючи незаконною відмову пенсійного органу у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку № 2, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Оцінюючи доводи позивачки суд насамперед зауважує, що оскаржуване рішення приймалось відповідачем на підставі вимог Закону № 1058-IV і позивачці відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком саме у відповідності до цього Закону.

Тому посилання представника позивача на положення Закону № 1788-XII суд вважає помилковими та при вирішення справи до уваги не бере.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках № 1 та № 2, регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Це підтверджується й тим, що до прийняття Закону № 2148-VIII пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV мав іншу редакцію, а саме такого змісту:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"".

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність в позивачки відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як видно з позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивачка обґрунтовує незаконність відмови відповідача у призначенні пільгової пенсії наявністю у неї достатнього стажу для призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивачка звернулась до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2.

В силу вимог абзацу 1 пункту другого частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

53 роки з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону:

жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що жінки, які народилися до 31 березня 1968 року, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в період з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року після досягнення 53 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Якщо ж необхідний пільговий стаж відсутній, але становить не менше 5 років на роботах з шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначається жінкам із зменшенням загального пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Тобто, якщо жінка народилася у період до 31 березня 1968 року, має загальний трудовий стаж не менше 23 років та пільговий стаж роботи 6 років пенсія за віком на пільгових умовах призначається їй в разі досягнення 57 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Суд зазначає, що згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 позивачка 25.07.1986 прийнята на роботу огранувальником алмазів у діаманти на Вінницький завод "Кристал" та звільнена з цієї посади 02.07.2007.

Разом з тим в трудовій книжці не зазначено відомості про зайняття в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідним є врахування уточнюючих довідок підприємства.

Дійсно, як вже зазначалось, трудова книжка хоча й вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є обов`язковими лише у тих випадках, якщо відомостей трудової книжки достатньо для підтвердження спеціального трудового стажу в цілях визначення права особи на пільгову пенсію.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до пільгового стажу роботи позивачки зарахований період роботи на Вінницькому заводі "Кристал" з 25.07.1986 по 31.12.1991.

Судом встановлено, що для вирішення питання про призначення пільгової пенсії по Списку № 2 позивачка надала відповідачу довідку ДП "Вінницький завод "Кристал" від 24.06.2019 № 10/54 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Вказаною довідкою підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 працювала повний робочий день на державному підприємстві "Вінницький завод "Кристал" і за період з 25.07.1986 по 31.12.1991 виконувала роботи по огрануванню алмазів у діаманти в виробництві "оброблення металу" без використання робототехніки за професією "огранувальник алмазів у діаманти" , що передбачена Списком № 2 пункту 10-А розділ ХІV, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.1990 № 365. За виключенням відпустки без збереження заробітної плати з 13.11.1987 по 16.11.1987. За період роботи з 25.07.1986 по 31.12.1991 пільговий стаж позивачки складає 05 років 04 місяці 03 дні.

Водночас позивачка зауважує, що у вказаній довідці допущено описку, оскільки її пільговий стаж за період з 25.07.1986 по 31.12.1991 складає 05 років 05 місяців 03 дні.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Суд погоджується з доводами позивачки, що при складанні довідки від 24.06.2019 № 10/54 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, уповноважені особи ДП "Вінницький завод "Кристал" дійсно допустили описку при підрахунку пільгового стажу позивачки за період з 25.07.1986 по 31.12.1991, оскільки за змістом довідки пільговий стаж позивачки має складати складає 05 років 05 місяців 3 дні( а не 05 років 04 місяці 03 дні).

Отже, робота позивачки за Списком № 2 на Вінницькому заводі "Кристал" в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 підтверджується як записами в трудовій книжці, так і довідкою № 24.06.2019 № 10/54 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії.

Крім того, суд додатково враховує акт № 781 від 11.06.2021 зустрічної перевірки довідки про пільговий характер роботи для призначення пенсії за результатами достовірності видачі підприємством ДП "Вінницький завод "Кристал"" довідки від 24.06.2019 № 10/54.

Водночас з відзиву на позовну заяву слідує, що зарахувати період роботи позивачки з 01.01.1992 по 02.07.2007 неможливо, оскільки позивачка не надала жодних уточнюючих довідок на підтвердження її роботи в цей період на посадах зі шкідливими і важкими умовами праці, а також результатів атестацій робочих місць.

На підставі уточнюючих довідок ДП "Вінницький завод "Кристал"" від 31.07.2018 № № 105-107 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1986 року по 2006 рік та довідки СПОВ від 21.05.2021 № 4515/0200-0205-15 про заробітну плату з 01.07.2000 по теперішній час, суд встановив, що позивачка дійсно працювала у спірний період на ДП "Вінницький завод "Кристал"".

Водночас, аналізуючи вказані довідки, суд доходить висновку, що такі документи не підтверджують зайність позивачки на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2, тоді підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 337/1297/17.

Суд зазначає, що підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки віднесення посади до Списку № 2 згідно зі Списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, але і довідка підприємства, яка уточнює характер роботи із зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відтак оскільки позивачка не надала документів, що підтверджують її зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці в період з 01.01.1992 по 02.07.2007, підстави для зарахування такого періоду до пільгового відсутні.

Такі ж висновки стосуються і періоду роботи позивачки на посаді огранувальника алмазів у діаманти у ТОВ "Фірма "Карат-Б" з 04.12.2007 по 20.05.2011.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу період її навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986, то суд зазначає таке.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту").

Крім того, за змістом норми, яка міститься в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців, і те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як встановлено судом, 24.07.1986 позивачка закінчила Вінницьке середнє професійно-технічне училище № 22 за професією огранник алмазів у діаманти, а з 25.07.1986 прийнята органувальником алмазів у діаманти на Вінницький завод "Кристал" по четвертому тарифно-кваліфікаційному розряду на УПУ-319 з повним робочим днем.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачкою навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивачки з 01.09.1985 по 24.07.1986 в СПТУ-22 повинен бути зарахований до пільгового стажу позивачки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 683/1774/16-а та від 09.07.2020 у справі № 308/13118/16-а.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу позивачки період її навчання з 01.09.1985 по 24.07.1986 в СПТУ-22.

Враховуючи наведене суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивачки період її навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986 та роботу огранувальником алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводу "Кристал" (у розрахунку 05 років 05 місяців 03 дні).

Разом з тим, беручи до уваги встановлені обставини справи та надані сторонами докази, за результатами вирішення цього спору суд не знаходить достатніх правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах.

Як зазначено у пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (заява № 63566/00), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині 2 статті 2 КАС України.

Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не була надана оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом № 1058 та Порядком № 22-1, і без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно належного розгляду поданої позивачкою заяви про призначення пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивачки період її навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986 та роботу огранувальника алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводу "Кристал" (у розрахунку 05 років 05 місяців 03 дні) та зобов`язання відповідача зарахувати такий період до пільгового стажу позивачки і з урахуванням висновку суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивачки належить стягнути половину понесених нею судових витрат зі сплати судового збору, тобто 420,40 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", періоду навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986 та роботу огранувальника алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводі "Кристал" у розрахунку 05 років 05 місяців та 03 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", період навчання у Вінницькому середньому професійно-технічному училищі по професії огранувальника алмазів у діаманти з 01.09.1985 по 24.07.1986 та роботу огранувальника алмазів в період з 25.07.1986 по 31.12.1991 на Вінницькому заводу "Кристал" у розрахунку 05 років 05 місяців 03 дні, та з урахуванням висновку суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) представник позивачки: адвокат Чернілевська Руслана Віталіївна (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Судове рішення складено 03.11.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович