Справа № 200/5793/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 листопада 2021 р. Справа №200/5793/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши питання про закриття провадження в частині позовних вимог за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14, ) про визнання протиправними та скасування постанови Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23 листопада 2021 року № 177794 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро; стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр.-т. Перемоги, буд. 14) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп.,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23 листопада 2021 року № 177794 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро; стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскаржені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправними, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи. Доводи позивача щодо протиправності вказаних постанов мотивовані наступним:

- на момент здійснення перевірки ОСОБА_1 знаходилось в статусі перевізника. Позивач є власником транспортного засобу DAF вантажного сідлового тягача-Е, державний номер НОМЕР_2 /. Власником напівпричепу ZASLAW (спеціалізований напівприцеп самоскид), державний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_2 . Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вид діяльності фізичної особи ОСОБА_1 : 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання. 30 серпня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди транспортного засобу № 30/08, предметом якого є транспортний засіб DAF, державний номер НОМЕР_2 . На підставі договору оренди позивач передав вантажний автомобіль в користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , про що було складно відповідний акт від 30 серпня 2020 року. Згідно рахунку № 2/01 від 18 січня 2021 року та платіжного доручення № 1439 від 18 січня 2021 року за договором оренди була здійснена оплата в розмірі 5000,00 грн. Тобто, автомобіль DAF, державний номер НОМЕР_2 перебував у користуванні з метою здійснення господарської діяльності у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на підставі договору оренди у комплекті з її власнимвантажним напівпричепом ZASLAW, держбавний номер AН5078XM.Автомобіль DAF, державний номер НОМЕР_2 перебував у користуванні з метою здійснення господарської діяльності у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на підставі договору оренди у комплекті з її власним вантажним напівпричепом ZASLAW, державний номер НОМЕР_3 . Під час проведення перевірки, водієм транспортного засобу DAF державний номер НОМЕР_2 зазначений ОСОБА_3 , який за трудовим договором № 7 від 13 серпня 2020 року є найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про що 12 серпня 2020 року направлене повідомлення до ДПС України про прийняття працівника на роботу, яке згідно квитанції № 2 одержано ДПС України 12 серпня 2020 року.

На підставі викладеного, позивач вважає, що він не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу, оскільки згідно з абз. 3, 13-16 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників. Управління Укртрансбезпеки не надало свідоцтва про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливила перевірку відповідності стану вимірювального і зважувального обладнання метрологічним вимогам, як того вимагає п. 12 Порядку №879. Таким чином, на переконання позивача, достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги підлягає сумніву.

За наведених обставин, позивач вважає висновки відповідача про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу передчасними та обґрунтованими, а прийняті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/5793/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі №200/5793/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23 листопада 2021 року № 177794 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро; стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

03 червня 2021 року представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі , яке обґрунтоване тим, що розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро не є актом індивідуальної дії та як наслідок не порушує прав позивача, а отже може бути об`єктом оскарження в порядку адміністративного судочинства України.

Розглянувши дане клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справіv. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів . З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

При цьому згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте, ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Як зазначалося вище, позивачем, серед іншого, заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро.

Зі змісту позовної заяви слідує, що вказані вимоги ґрунтуються на незгоді позивача з висновками, викладеними в Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також з розрахунком плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу, який є додатком до цього акта.

При цьому складання акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та додатка до цього акта (розрахунку плати за проїзд) відбувається в межах реалізації повноважень, наданих п.6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальними органами, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013р. №422.

В свою чергу, за своєю правовою природою оскаржуваний акт та розрахунок не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні ст.19 КАС України, оскільки не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому висновки акта та розрахунок плати за проїзд не можуть бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому суд зазначає, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішенні від 30.01.2019 року у справі №803/3/18 та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.05.2019 року у справі №807/1277/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приписами ч.2 ст.238 КАС України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд доходить висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро.

Керуючись ст.ст.238, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14, ) про визнання протиправними та скасування постанови Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23 листопада 2021 року № 177794 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро; стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр.-т. Перемоги, буд. 14) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп., в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про сплату 16,20 евро., - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відповідно до приписів ч.2 ст.239 КАС України не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 КАС України.

Суддя І.В. Шинкарьова