Справа № 500/1448/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1448/21 пров. № А/857/13432/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Матковської З.М., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року ухвалене суддею Дерех Н.В. у м. Тернополі у справі № 500/1448/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому з уточненням позовних вимог просив:

- скасувати рішення відповідача № 631-632/Р-02/8-1900/20 від 09.04.2020 року та № 1900-0305-8/5487 від 23.02.2021 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати військову службу з 05.05.1976 року по 03.05.1978 року до спеціального стажу;

- зобов`язати відповідача призначити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлені листами № 631-632/Р-02/8-1900/20 від 09.04.2020 та № 1900-0305-8/5487 від 23.02.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) період військової служби з 05 травня 1976 року по 03 травня 1978 року, нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування часу проходження військової служби з 05 травня 1976 року по 03 травня 1978 року до спеціального стажу та отримання одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що, на думку відповідача, до спеціального стажу зараховується період проходження військової служби у закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України на посадах лікарів та середнього медичного персоналу. Оскільки, позивач проходив строкову військову службу на посадах рядового та санітарного інструктора, які не передбачені Переліком закладів і установ охорони здоров`я та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, то період служби на цих посадах, не може бути зарахований до спеціального стажу. Також відповідач наголошує на тому, що позивач пропустив строк звернення до суду із цим позовом.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

25 травня 2016 року позивачу призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У березні 2020 року позивач звернувся до відповідача з листом щодо виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

У відповідь на звернення позивача щодо виплати грошової допомоги, Головне управління Пенсійного фонду України листом № 631-632/Р-02/8-1900/20 від 09.04.2020 року повідомило, що стаж роботи позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить менше 35 років, тому, з врахуванням вищевикладеного, підстав для призначення грошової допомоги за наданими документами немає. Крім цього, зазначено, що оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні відомості щодо проходження військової служби в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, тому немає підстав зарахувати період проходження позивачем військової служби до спеціального стажу роботи.

У лютому 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

У відповідь на звернення позивача, щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 23.02.2021 року № 1900-0305-8/5487 повідомило позивача, що підстав для призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наданими документами, немає.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на те, що виплата грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення виплачується при призначенні пенсії, то 25 травня 2016 року, як день призначення пенсії, є днем у який позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на виплату вказаної допомоги.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19).

Як зазначено вище, виплата грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій здійснюється при призначенні пенсії, тому особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Апеляційний суд встановив те, що з приводу правовідносин, які склались у позивача з відповідачем в 2016 році, позивач почав вчиняти активні дії (вирішив що його право порушене) у березні 2020 року, тобто, більше як через три роки і 10 місяців після крайньої події, а саме призначення у травні 2016 року пенсії без виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із позовом з приводу правовідносин, що стосуються виплати грошової допомоги у травні 2016 року лише 26 березня 2021 року, апеляційний суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом про зобов`язання відповідача призначити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Що стосується зарахування до спеціального стажу роботи періоду проходження строкової військової служби, то апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Тому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідач про те, що до спеціального стажу позивача, як працівника охорони здоров`я, зараховується лише період проходження військової служби у закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України на посадах лікарів та середнього медичного персоналу.

З огляду на норму частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до спеціального стажу позивача включається період проходження ним строкової військової служби з 05.05.1976 року по 03.05.1978 року.

Тому вимогу позивача про зобов`язання відповідача зарахувати військову службу з 05.05.1976 року по 03.05.1978 року до спеціального стажу необхідно задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Частиною четвертою ст. 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Апляційний суд встановив відсутність поважних причин пропустку строку звернення до суду із цим позовом, в частині нарахування та виплати грошової допомоги, а тому прийшов до переконання в тому, що позовну заяву, в частині цієї позовної вимоги необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що в іншій частині рішення суду першої інстанції є вірним, його необхідно залишити без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, із скасувавшия в частині оскаржене рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі № 500/1448/21, в частині задоволення позовних вимог про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов, в частині цих вимог, залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі № 500/1448/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді З. М. Матковська
Р. П. Сеник
Постанова складена 03.11.2021 року