Справа № 817/232/18
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 817/232/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Ковальчука О.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Кузнецова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог вказує те, що 12 жовтня 2017 року щодо нього начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради Самчуком В.Г. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення № 03/01-22, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 96-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 810,00 грн.

Зазначає, що робочим проектом «Реконструкція (невід`ємні поліпшення) будівлі Головного управління статистики по АДРЕСА_1 » не передбачалась заміна зовнішніх геометричних розмірів будівлі, а тому вважає свої дії з проектування об`єкта будівництва без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки є правомірними.

Вказує, що у розробленій підприємством та переданій замовнику проектній документації «Реконструкція (невід`ємні поліпшення) будівлі Головного управління статистики по АДРЕСА_1 » відсутні порушення вимог законодавства та будівельних норм (у тому числі за не створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення).

Посилається на п. 4.5. розділу 4 ДБН 2.2-9-2009 «Громадські будівлі і споруди» допускає у випадку реконструкції чи розширення існуючих громадських будинків, а також багатофункціональних громадських будинків і комплексів відхилення від окремих параметрів цих норм.

Крім того, вказує на недотримання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради вимог відносно оформлення протоколу про адміністративні правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 04.10.2017 року та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.10.2017 року № 02/01-22 в частині відсутності в цих документах даних щодо дати вчинення правопорушення та про те, що вони не містять суті правопорушення.

ОСОБА_1 до суду було надано відповідь Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області № 1017-1374-18 від 23.03.2018 року на запит про отримання публічної інформації від 20.03.2018 року. У вказаній відповіді йдеться про проведену планову перевірку Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради. За результатами якої у відповідності до діючого законодавства було складено відповідний акт перевірки, відповідно до якого було виявлено системні порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, вказано, що заходи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються всупереч положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, під час перевірок порушується процедура проведення перевірок. Вказане свідчить про незадовільну роботу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради щодо дотримання вимог законодавства з питань державного архітектурно-будівельної контролю, дозвільних та реєстраційних процедур.

Позивачем на підтвердження дотримання строків оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 12.10.2017 року за № 03/01-22 до суду надано договір укладений між ТОВ «НІДБІЛД» та ПМПФ «Спецрембуд» на виконання проектної документації № 05/10-1, завдання на відрядження ОСОБА_1 відповідно до Наказу від 13.10.2017 року № 102-В, додаток № 1 до Договору № 05//10-1 від 05.10.2017 року календарний план виконання робіт, видатковий касовий ордер ПМП-фірми «Спецрембуд» від 16.10.2017 року, видатковий касовий ордер ПМП-фірми «Спецрембуд» від 26.01.2018 року, посвідчення про відрядження виданого ОСОБА_1 головному інженеру проекту ПМПФ «Спецрембуд» відрядженому до с. Білокуракине, Луганської області ТОВ «НІДБІЛД» терміном на 100 днів, для проведення авторського нагляду виконання робіт, виданого на підставі наказу від 13.10.2017 року № 102-В з наявністю відповідних відміток про прибуття у відрядження, прибуття в пункт призначень, вибуття з них і прибуття на місце постійної роботи, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, документ про кошторис витрат на ОСОБА_1 за підписом директора ПМПФ «Спецрембуд» ОСОБА_2 від 13.10.2017 року, наказ про відрядження № 103-В від 13.10.2017 року про відрядження ОСОБА_2 до с. Білокуракине, Луганської області з метою проведення огляду обєкту «Реконструкція очисних споруд с. Білокуракине, Луганської області та здійснення наради по Договору на виконання проектної документації № 05/10-1 від 05.10.2017 року, з 16.10.2017 року по 18.10.2017 року, посвідчення про відрядження видане ОСОБА_2 директору ПМПФ «Спецрембуд» про відрядження до с. Білокуракине, Луганської області ТОВ «НІДБІЛД» з відмітками про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи, Наказ № 109-В від 27.11.2017 року про відрядження до с. Білокуракине, Луганської області, про відрядження ОСОБА_2 , посвідчення про відрядження видане ОСОБА_2 директору ПМПФ «Спецрембуд» для проведення огляду та наради по об`єкту, наказ № 113-В від 15.01.2018 року про відрядження до с. Білокуракине, Луганської області, посвідчення про відрядження видане ОСОБА_2 на підставі наказу від 15.01.2018 року з відповідними відмітками про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 було дотримано строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 03/01-22 від 12.10.2017 року.

22.03.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому Управління Державної архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради вказує на те, що доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, щодо відсутності порушень вимог законодавства та будівельних норм. Зазначає, що відхилення можливі лише від тих параметрів, які передбачені виключно ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди», але аж ніяк не від положень ДБН 2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення».

Посилається на абзац 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурного-будівельного контролю в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного архітектурного-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, встановлено, що форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурного-будівельного контролю, затверджується Мінрегіонбудом. Вважає, що твердження ОСОБА_1 є алогічними. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Позивач та його представник - адвокат Кузнецов В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 10.02.2021 року заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Заслухавши думку позивача та його представника - адвоката Кузнецова В.В., дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.09.2017 року начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради Самчуком В.Г. було підписано направлення для проведення планового (позапланового) заходу № 21-ПП/З на об`єкті «Реконструкція (невід`ємні поліпшення) будівлі Головного управління статистики по вул. Соборній, 190-А в м. Рівне» щодо дотримання суб`єктом містобудування ПМПФ «СПЕЦРЕМБУД» (розробник проектної документації, ПІП ОСОБА_1 ) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення підготовчих та будівельних робіт на підставі наказів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради № 19-пп від 19.09.2017 року та № 21-пп від 22.09.2017 року.

За результатом проведеної перевірки УДАБК було складено акт перевірки «Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду контролю» щодо дотримання дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення підготовчих та будівельних робіт» № 21-ПП.

Зі змісту вказаного Акту перевірки вбачається, що перевіркою було виявлено наступні порушення:

1. абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону України № 687-XIV від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» (із змінами та доповненнями): проектна документація на будівництво об`єкта розроблена і передана замовнику без урахування вимог, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, а саме недотримано: п. 4.4 розділу 4, п. 5.6 розділу 5, підпункти 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 п. 6.1 розділу 6, підпункт 8.1.2 п. 8.1 розділу 8 державних будівельних норм ДБН В.2.2-9-2009; п.п. 4.1 і 4.3 розділу 4, п. 8.2 розділу 8 державних будівельних норм ДБН В.2.2-3-2014; п.п. 4.1 і 4.2 розділу 4, п.п. 6.1, 6.2 і 6.3 розділу 6 державних будівельних норм ДБН В.2.2-17-2006;

2. статті 29 і ч. 1 ст. 31 Закону України № 3038-VI від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (із змінами та доповненнями);

3. підпункту 4.2, п.п 8, 9 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16 травня 2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 651/19389 від 01 червня 2011 року, а саме:

- не враховано вимоги містобудівної документації «Плану зонування території м. Рівне», а саме не враховано зону регулювання забудови ІІ категорії (п. 11.8 розділу 11 державних будівельних норм ДБН 360-92);

- проектна документація на будівництво об`єкта розроблена і передана замовнику без урахування вимог законодавства, проектування здійснено без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2017 року головним спеціалістом інспекційно-адміністративного відділу УДАБК Столярчуком А.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 96-1 КУпАП від 07.12.1984 року за № 8073-Х (із змінами та доповненнями).

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2017 року начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради Самчуком В.Г. відносно позивача винесено постанову про накладання адміністративного стягнення № 03/01-22, якою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 96-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 810,00 грн.

З дослідженого в судовому засіданні Проекту вбачається, що геометричні розміри об`єкта до реконструкції становлять 15,0 метрів на 12,8 метрів. Як свідчить наданий відповідачем Проект, з якого вбачається, що геометричні розміри об`єкта після реконструкції з урахуванням облаштованих навісів становлять ті ж самі 15,0 метрів на 12,9 метрів.

Частиною 4 ст. 34 Закону України № 3038-VI передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

При чому, в оскаржуваній постанові міститься посилання на те, що позивач був зобов`язаний отримати містобудівні умови і обмеження, оскільки відбулася зміна розмірів об`єкта.

Проте, ані оскаржуваний Припис, ані оскаржувана Постанова не містять будь-яких зазначень щодо зміненої, на думку відповідача, площі об`єкта.

Таким чином, суду не доведено відповідачем факт зміни геометричних розмірів об`єкта.

Стосовно необхідності застосування саме пунктів 4.1 і 4.4. розділу 4 ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» та неможливості застосування пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно розділу 1 «Сфера застосування» ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» вимоги цього документа поширюються на проектування та реконструкцію цивільних (житлових та громадських) будинків та споруд з урахуванням потреб людей, які відносяться до маломобільних груп населення (далі - МГН), функціонально-планувальні елементи будинків і споруд, їх земельні ділянки, а також на вхідні вузли, комунікації, шляхи евакуації, приміщення (зони) проживання, обслуговування і робочі місця, а також їх інформаційне та інженерне обладнання.

Розділ 2 вказаного вище ДБН містить посилання в тому числі на вимоги ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди».

Таким чином, положеннями ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» передбачено їх узгодження з положеннями ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди». А отже твердження відповідача про неможливість застосування вимог пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» не заслуговує на увагу.

У відповідності до п. 4.1. розділу «Загальні положення» ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» при проектуванні та реконструкції громадських і житлових будинків слід передбачати для інвалідів і громадян інших маломобільних груп населення умови життєдіяльності, однакові з рештою категорій населення.

Дана норма є відсильною та носить загальний характер, окрім цього не розкриває саму суть вчиненого позивачем порушення.

Пунктом 4.4. розділу 4 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» встановлено, що проектні рішення об`єктів, доступних для інвалідів, не повинні обмежувати умови життєдіяльності інших груп населення, а також ефективність експлуатації будинків. З цією метою слід проектувати адаптовані до потреб інвалідів універсальні елементи будинків і споруд, які використовуються усіма групами населення. Необхідність застосування спеціалізованих елементів, що враховують специфічні потреби інвалідів, установлюється завданням на проектування.

Одночасно з цим відповідачем не надано пояснень, яким чином враховуючи геометричні розміри об`єкта і площі наданої земельної ділянки для його обслуговування мало би бути забезпечено вимогу щодо прямої заборони обмеження умов життєдіяльності інших груп населення та ефективне використання об`єкта.

Саме тому суд дійшов висновку, що в даному випадку підлягає до застосування положення пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди».

Згідно пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» у випадку реконструкції чи розширення існуючих громадських будинків, а також багатофункціональних громадських будинків і комплексів допускаються відхилення від окремих параметрів

Як і у випадку з пунктом 4.1. розділу «Загальні положення» ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» положення абзацу 2 частини 1 статті 26 ЗУ Про архітектурну діяльність, на яке посилається відповідач в Постанові, є відсильною, носить загальний характер і не розкриває саму суть вчиненого позивачем порушення.

При цьому суд вказує, що згідно пункту 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджено постановою Кабінету міністрів України від 23.05.2011 №553 форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном.

Пунктом 1 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 року № 240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 липня 2012 року №1116/21428, затверджено форму протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 5) і форму постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 6).

При цьому, преамбула вказаного вище наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України встановлює, що дані затверджені формі протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення затверджені відповідно до ст.ст. 3 та 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», ст.ст. 244, 254, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла на момент складення Протоколу) встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла на момент винесення Постанови) передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова не містить всіх необхідних реквізитів.

Окрім того, у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України №208/94-ВР, суб`єкти містобудування, які здійснюють проектування об`єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об`єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев`яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На момент притягнення позивача до відповідальності за вчинене правопорушення прожитковий мінімум на працездатну особу становив суму в розмірі 1684 гривні 00 копійок. Отже, відповідачем невірно визначено і розмір штрафу, що також свідчить про невідповідність Постанови чинному законодавству України та є підставою для скасування цієї Постанови.

Частина 1 ст. 2 Закону України №208/94-ВР є бланкетною нормою і передбачає загальну відповідальність за здійснення проектування з порушенням вимог законодавства, то оскаржувана Постанова мала б містити конкретизацію матеріальних норм і правил, які начебто було порушено позивачем.

Отже, судом вжито всі можливі заходи для з`ясування спірних обставин, в свою чергу, належних доказів того, що позивача притягнуто до відповідальності з дотриманням вимог чинного законодавства надано не було.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень в порядку статті 77 КАС України, відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно абз. 1 ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду із адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Таким чином, на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради № 03/01-22 від 12.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 6, код ЄДРПОУ - 41330278) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.