Справа № 620/3344/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3344/21 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхолаз» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Верхолаз» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № 0 від 15.03.2021.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив про те, що висновки акту перевірки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки у нього наявні всі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують дійсність укладених договорів. Вказує, що факт надання, виконання робіт підтверджується не тільки документально, а й наявністю відповідного результату від проведених робіт. Зазначив, що на момент здійснення господарських операцій, контрагент володів достатнім обсягом правоздатності та дієздатності для вчинення правочинів, а в акті перевірки жодним доказом не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також, існування умислу у платника податку чи його контрагента, як обов`язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування санкцій.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області № 0 від 15.03.2021.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 0311.2021.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Верхолаз» є юридичною особою, зареєстрований за законодавством України та обліковується у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача є: 43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи.

ГУ ДПС у Чернігівській області, на підставі направлення від 26.01.2021 № 121 та наказу від 18.01.2021 № 35-п, виданих на підставі п.п.19.1.6 п.19.1 ст.19, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст. 82 Податкового кодексу України, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Верхолаз» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 16.12.2020 № від`ємного значення з податку на додану вартість, за результатами якої, складено акт від 10.02.2021 № 536/07/37418204 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Верхолаз» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість (а.с.7-14).

Згідно висновку вказаного акта, документальною позаплановою перевіркою встановлено порушення ТОВ «Верхолаз» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, а саме: п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п.200.4 статті 200, п.201.1 ст.201 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2020 року на 121845,00 грн.

Наведені висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом. Встановлено відсутність належних трудових ресурсів, які б могли забезпечити виконання задекларованих обсягів робіт/послуг та нереальність здійснення діяльності в задекларованих обсягах ТОВ «Бондер», вказаних в актах виконання робіт (надання послуг). Зазначено, що первинні документи складені всупереч вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не мають юридичної сили первинних документів. Таким чином, перевіркою встановлено, що у контрагента позивача були відсутні матеріальні та трудові ресурси, необхідні для вчинення дій, що становлять зміст оформлених господарських операцій з виконання робіт.

24.02.2021 позивачем було подано заперечення до вищевказаного акта перевірки (а.с.15-17), на які, листом від 01.03.2021, відповідачем надано відповідь, згідно якої, розгляд заперечень буде проведено ГУ ДПС у Чернігівській області 10.03.2021 о 11 год. Поряд з цим, зазначено, що в умовах дії обмежувальних заходів, з метою запобігання поширення вірусу, тимчасово призупинено особисті прийоми громадян, робочі зустрічі, тощо.

На підставі акта перевірки, ГУ ДПС у Чернігівській області 15.03.2021 винесено податкове повідомлення-рішення № 0, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 121845,00 грн. (а.с.20).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що досліджені в процесі розгляду справи первинні документи, розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, відповідач вказує про відсутність належних трудових ресурсів, які б могли забезпечити виконання задекларованих обсягів робіт/послуг та нереальність здійснення діяльності в задекларованих обсягах ТОВ «Бондер», вказаних в актах виконання робіт (надання послуг) від 30.11.2020 № 62 та № 63 на загальну суму 731071,39 грн., з них ПДВ 121845,23 грн. для ТОВ «Верхолаз»: роботи з утеплення фасадів - 1326,2 м2; роботи з розбирання/улаштування покрівлі - 430 м2; навантаження сміття вручну - 55т; перевезення сміття - 55т; монтаж/демонтаж віконних конструкцій - 14,758 м2. Крім того, в актах виконаних робіт (надання послуг) по ТОВ «Бондер» не зазначено посаду, інші дані відповідальної особи виконавця, що не дає можливість ідентифікувати дану особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У силу норм підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

За змістом пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно абзацу одинадцятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 9 вказаного Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Положеннями пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну території України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезення таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримані послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Так, п. 198.2 ст. 198 ПК України, передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

При цьому, п. 198.3 ст. 198 ПК України, визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до положень п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Тож, з наведеного слідує, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що придбання позивачем відповідних послуг у ТОВ «Бондер», пов`язане зі здійсненням фінансово-господарської діяльності, а саме, капітальний ремонт (термомедернізацію) багатоквартирних будинків.

15 вересня 2020 року між позивачем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Земська 39» в м. Прилуки був укладений договір № 1 на будівництво капітальний ремонт (термомодернізацію) багатоквартирного будинку ОСББ «Земська 39» в м. Прилуки Чернігівської області (а.с.46-49).

Відповідно до умов вказаного договору, позивач прийняв на себе зобов`язання в межах договірної ціни та проектно-кошторисної документації виконати передбачені договором роботи а капітальний ремонт (термомодернізацію) багатоквартирного будинку ОСББ «Земська 39» в м. Прилуки Чернігівської області: комплекс робіт із теплоізоляції та улаштування зовнішніх стін (разом із облаштуванням входів над підвалами та відмостки; заміна блоків віконних у приміщеннях (місцях) загального користування будівлі; заміна зовнішніх дверей тамбурів зовнішнього входу. Одночасно, Сторони договору погодили, що договірна ціна за договором складає: 3167687,65 грн, в тому числі 20% ПДВ - 527947,94 грн. Крім того, сторони погодили, що позивач має право залучати до виконання робіт третіх осіб (субпідрядників).

30 вересня 2020 року між позивачем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Героїв Авіаторів, 62» в м. Прилуки був укладений договір № 300920 на будівництво капітальний ремонт (термомодернізацію) багатоквартирного будинку ОСББ «Героїв Авіаторів, 62» в м. Прилуки, Чернігівської області, в/м №12, буд.62 (а.с.42-45).

Відповідно до умов вказаного договору, позивач прийняв на себе зобов`язання в межах договірної ціни та проектно-кошторисної документації виконати передбачені договором роботи а капітальний ремонт (термомодернізацію) багатоквартирного будинку ОСББ «Героїв Авіаторів, 62» в м. Прилуки Чернігівської області. Одночасно, Сторони договору погодили, що договірна ціна за договором складає: 4096125,00 грн, в тому числі 20% ПДВ - 682687,50 грн. Крім того, сторони погодили, що позивач має право залучати до виконання робіт третіх осіб (субпідрядників).

На виконання умов вказаних договорів, ОСББ «Земська 39» та ОСББ «Героїв Авіаторів, 62» здійснили часткову авансову оплату, що підтверджується платіжними дорученнями № 93 від 16 жовтня 2020 року, № 1 від 20 жовтня 2020 року, № 5 від 28 жовтня 2020 року (а.с.51-53).

Вказані операції були відображені позивачем в бухгалтерському обліку, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 361 за жовтень 2020 року-січень 2021 року (а.с.50).

Також, відповідно до ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України (наказ № 1-Л від 09 січня 2019 року, реєстраційний запис ) контрагент позивача - ТОВ «Бондер» має право займатися господарською діяльністю з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком) (а.с.91).

Колегія суддів висновує, що на день виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, субпідрядник, відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України, склав податкові накладні № 132 та № 133 від 30.11.2020 в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством (а.с.30-31), які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 10.12.2020, що підтверджується відповідними квитанціями податкового органу (а.с.32-33). Вищезазначені господарські операції були відображені ТОВ «Бондер» в бухгалтерському обліку, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 631 за листопад 2020 року (а.с.34).

При цьому, на переконання колегії суддів, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи, дійсно, розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та, головне, отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами, що підтверджується як документально, так і наданими до позовної заяви фотоматеріалами, за якими, слідує, що за переліченими договорами було здійснено термомодернізацію (утеплення) житлових будинків. (а.с. 35-41)

Крім того, податковим органом проведено реєстрацію податкових накладних, виписаних на підставі проведених господарських операцій в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо контрагента, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Водночас, податковим органом не наведеного суду жодних переконливих доводів та доказів щодо нереальності/безтоварності вказаних господарських операцій з ТОВ «Бондер», а посилання апелянта на відсутність у контрагента трудових ресурсів та матеріально-технічного забезпечення, є недостатнім, без аналізу суті господарської операції та результатів, отриманих від її здійснення.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, натомість, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

< Справа слухалась у (обов`язкове для заповнення) >