Справа № 140/7780/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/7780/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області, Служби безпеки України про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до Управління Служби безпеки України у Волинській області (далі відповідач 1, УСБУ у Волинській області), Служби безпеки України (далі відповідач 2, СБУ) та, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.09.2021 року, яка прийнята до розгляду, просить:

скасувати наказ №659-ОС/дск від 20.05.2021 про звільнення із військової служби підполковника ОСОБА_1 ;

скасувати наказ від 23.06.2021 про виключення підполковника ОСОБА_1 із списків військовослужбовців;

поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого Луцького РВ УСБ у Волинській області;

стягнути з відповідачів на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.04.2016 між позивачем та СБУ був підписаний контракт про проходження військової служби у СБУ. Згідно даного контракту ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого 3 сектору відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки.

Наказом від 20.05.2021 № 161/ос/ДСК ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади відповідно до статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу в зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту з його боку. Наказом від 23.06.2021 позивач виключений із списків військовослужбовців.

Згідно контракту від 29.04.2016 під час проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу громадянин ОСОБА_1 зобов`язується: 3.1 Неухильно виконувати рішення начальників (командирів) щодо переміщення по службі, в тч. пов`язане з переїздом в іншу місцевість. 3.2 Не бути членом будь-яких політичних партій або організацій чи рухів. 3.3 Не брати участь в організації та проведення страйків. 3.4 Не займатись підприємницькою діяльністю 3.5 не виїжджати за кордон без повідомлення начальників відповідно до їх повноважень.

Станом на день звільнення вказаний контракт був чинним та зберігав свою юридичну силу. Однак жодних доказів про порушення ОСОБА_1 обов`язків, які встановлені в контракті, не наведено.

Крім того, згідно довідки про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця № 164 був звільнений від виконання службових обов`язків в зв`язку із хворобою в період з 20.05.2021 по 17.06.2021. Фактично, ОСОБА_1 був звільнений під час перебування на «лікарняному».

З урахуванням викладеного просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідачі УСБУ у Волинській області та СБУ в поданих до суду відзивах з позовні вимоги ОСОБА_1 заперечили, вважають їх безпідставними і необґрунтованими. В обґрунтування своє позиції вказують, що дійсно підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу в СБУ з 24.06.1998 до 23.06.2021. 29.04.2016 з ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби у СБУ строком на 5 років з 20.06.2016 до 20.06.2021. Відповідно до пункту 1 вказаного контракту громадянин ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби у Службі безпеки України, і добровільно взяв на себе зобов`язання: проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службі безпеки України протягом строку дії цього Контракту на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України; сумлінно виконувати вимоги військових статутів Збройних Сил України, нормативно - правових актів Служби безпеки України, інших актів законодавства, службові обов`язки, накази командирів і начальників.

Станом на 05.05.2021 згідно даних особової справи у ОСОБА_1 було обліковано п`ять незнятих дисциплінарних стягнень, з них три були накладені протягом останнього року. Дисциплінарні стягнення були накладені на позивача за порушення військово-службової дисципліни: 20.09.2019, 27.04.2020, 27.10.2020, 20.03.2021, 20.04.2021.

З огляду на неодноразові випадки допущення ОСОБА_1 порушення військово-службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, а отже - порушення умов пункту 1 контракту про проходження військової служби у СБУ, укладеного 29.04.2016, начальник УСБУ у Волинській області полковник ОСОБА_2 на рапорті полковника ОСОБА_3 від 20.04.2021 року дав письмову вказівку про підготовку пропозицій про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

На виконання вказівки начальника УСБУ у Волинській області 05.05.2021 було підготовлене подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби (№54/17-1754дск) за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту з боку військовослужбовця) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та підпунктом «б» пункту 61 (в запас Збройних Сил України) Положення з огляду на встановлені факти систематичного невиконанням умов контракту з його боку, а саме неналежне ставлення ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на нього протягом року трьох дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються незнятими, а всього залишаються незнятими п`ять дисциплінарних стягнень.

Підполковник ОСОБА_1 ознайомився із поданням про звільнення 05.05.2021. Також з ним були проведені бесіди, в ході яких було детально роз`яснені юридичні та фактичні підстави для звільнення з військової служби, повідомлені норми чинного законодавства щодо соціального захисту військовослужбовців, пенсійного забезпечення, виконання вимог законодавства щодо запобігання корупції. При цьому зауважень та клопотань позивач не висловлював.

На підставі подання підполковник ОСОБА_1 був звільнений з військової служби наказом СБУ від 20.05.2021 №659-ос/дск за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту з боку військовослужбовця) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та підпунктом «б» пункту 61 (в запас Збройних Сил України) Положення.

Вказаний наказ надійшов до УСБУ у Волинській області 28.05.2021.

В період з 20.05.2021 до 22.06.2021 підполковник ОСОБА_1 перебував на лікуванні.

ОСОБА_1 прибув до УСБУ у Волинській області після завершення лікування 23.06.2021, його було ознайомлено з наказом СБУ від 20.05.2021 №659-ос/дск про звільнення з військової служби. Також було видано наказ УСБУ у Волинській області №196-ос/дск від 23.06.2021 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, з яким позивача було ознайомлено.

До моменту виключення позивача зі списків особового складу 23.06.2021 ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця, йому виплачувалося грошове забезпечення, тому твердження позивача про перебування на момент звільнення з військової служби на лікуванні не відповідає фактичним обставинам.

Відповідачі вказують, що підполковник ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в СБУ з визначених законом підстав, з дотриманням встановленої процедури, на підставі доведених та зафіксованих фактичних обставин.

При цьому були в повному обсязі дотримані права ОСОБА_1 в ході застосування до нього дисциплінарних стягнень та при звільненні його з військової служби.

З наведених підстав просять в задоволені позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач, з посилання на норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента від 27.12.2007 №1262, вказує, що ні звільнити, ні виключити військовослужбовця зі списків під час перебування військовослужбовця не можливо, водночас відповідачем дані норми порушені. Винесення наказу №659ОС/дск від 20..05.2021 являється грубим порушенням наведених норм законодавства, відтак подальше винесення наказу від 23.06.2021 також являється безпідставним та незаконним, а похідна вимога про його скасування підлягає до задоволення.

У поданих до суду запереченнях представник УСБУ у Волинській області підтримав доводи відзиву. Вказує, що днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списком особового складу Служби безпеки України. У період з 20.05.2021 (момент видання наказу про звільнення з військової служби) до 23.06.2021 (момент видання наказу про виключення зі списків особового складу) проходження ОСОБА_1 військової служби не припинялося, він отримав за вказаний період грошове забезпечення. Момент припинення військової служби позивача відповідно до законодавства та згідно фактичних обставин пов`язаний з його виключенням зі списків особового складу. Оскільки позивач у цей період перебував на службі, то відповідачами не було допущено порушення вимог чинного законодавства щодо заборони звільнення осіб, які перебувають на лікуванні.

Ухвалою суду від 24.09.2021 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, та встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на вказану заяву, відповіді на відзив та заперечень.

У відзивах на заяву про збільшення позовних вимог відповідачі зі збільшеними позовними вимогами ОСОБА_1 не погодилися. Вказують, що питання грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру встановлено спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (статті 9, 9-1, 10, 15, 16), Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (стаття 9), постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (пункт 10), Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (затверджена наказом Центрального Управління СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК, зареєстрована в Мін`юсті 25.04.2018 за № 512/31964). Підстави застосовувати до військовослужбовців норм трудового законодавства щодо оплати праці відсутні. Крім того, у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб. Предмет правового регулювання оплати трудових відносин і грошового забезпечення військовослужбовців не є тотожним за змістом та правовими наслідками. З урахуванням зазначеного, вважають безпідставним застосування трудового законодавства у спірних правовідносинах.

Інші заяви по суті спору та заяви про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходили.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 24.03.1998 проходив військову службу в органах Служби безпеки України.

29.04.2016 СБУ та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у СБУ строком на 5 років з 20.06.2016 по 20.06.2021 (а.с. 6).

Наказом СБУ від 20.05.2021 № 659-ОС/дск «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 61 та підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас Збройних Сил України (а.с. 28-29).

Зі списків особового складу управління підполковника ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого Луцького районного відділу виключено з 23.06.2021 наказом УСБУ у Волинській області від 23.06.2021 № 196-ОС/дск (а.с.30-31).

Із вказаними наказами позивач ознайомився 23.06.2021 (а.с. 29, 31).

Не погоджуючись з наказами про звільнення та виключення зі списків особового складу, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-ХІІ (далі - Закон № 2229-ХІІ), Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Частина перша статті 19 Закону № 2229-ХІІ визначає, що кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2229, умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період є Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України, затверджене Указом Президента України «Про внесення змін до Указу Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053» від 27.12.2007 № 1262/2007 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі - Положення). Зазначене Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до Закону №2232-ХІІ та Положення наказом СБУ від 14.10.2008 №772 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31.12.2008 за № 1323/16014 (далі - Інструкція №772).

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 з 24.03.1998 проходив військову службу в органах Служби безпеки України.

29.04.2016 СБУ та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у СБУ строком на 5 років з 20.06.2016 по 20.06.2021 (а.с. 6).

Уклавши зазначений контракт позивач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби у СБУ, і добровільно бере на себе зобов`язання проходити військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у СБУ протягом стоку дії Контракту на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у СБУ; сумлінно виконувати вимоги військових статутів Збройних Сил України, нормативно-правових актів СБУ, інших актів законодавства, службові обов`язки, накази командирів і начальників (пункт 1 контракту про проходження військової служби у СБУ).

Разом з цим, як слідує із доводів відповідачів неодноразові випадки допущення ОСОБА_1 порушення військово-службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, а отже порушення умов пункту 1 контакту проходження військової служби у СБУ, укладеного 29.04.2016, стали підставою для звільнення позивача із військової служби та відповідно виключення з особового складу управління.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами наведеного статуту.

Нормативно-правовим актом, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, є Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (з подальшими змінами та доповненнями).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

В силу Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних сил У країни військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

За статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. У відповідності до статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

В силу пункту 83 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно із пунктом 84 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Відповідно до пункту 86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 87 Дисциплінарного статуту Збройних сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Згідно із пункту 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (пункт 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Частиною першою статті 26 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Згідно з підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Суд зазначає, що під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти, що система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Відповідно до пункту 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Матеріалами справи підтверджується, що у позивача було п`ять не скасованих дисциплінарних стягнень, з них три були накладені протягом останнього року.

Так, за порушення військової дисципліни 20.09.2019 наказом УСБУ у Волинській області № 207/ДСК ОСОБА_1 оголошено сувору догану. Підставою для накладення вказаного стягнення стало порушення військово-службової дисципліни, яке виразилося у відсутності 20.09.2019 року у робочий час на місці проходження служби без поважної причини. З наказом про застосування стягнення позивач ознайомився, зауважень не висловлював, наказ у визначеному порядку не оскаржував (а.с.17-19).

27.04.2020 начальник Луцького районного відділу УСБУ полковник ОСОБА_4 оголосив ОСОБА_1 сувору догану, про що повідомив рапортом від 27.04.2020 року. Підставою для накладення вказаного стягнення стало порушення військово-службової дисципліни, яке виразилося у недбалому ставленні до виконання службових обов`язків, зокрема, у відсутності 24.04.2020 року у робочий час на місці проходження служби без поважної причини. Згідно листа бесіди від 28.04.2020 року позивачу було роз`яснено обставини застосування до нього дисциплінарного стягнення, зауважень не висловлював, рішення начальника у визначеному порядку не оскаржував (а.с.39-41).

27.10.2020 начальник Луцького районного відділу УСБУ полковник ОСОБА_4 оголосив ОСОБА_1 сувору догану, про що повідомив рапортом від 27.10.2020 року. Підставою для накладення вказаного стягнення стало порушення військово-службової дисципліни, яке виразилося у невиконання ним вказівок керівництва та недбалому ставленні до виконання службових обов`язків. Згідно листа бесіди від 27.10.2020 року позивачу було роз`яснено обставини застосування до нього дисциплінарного стягнення, зауважень не висловлював, рішення начальника у визначеному порядку не оскаржував (а.с. 42-44).

20.03.2021 наказом УСБУ у Волинській області № 86-ос/дск ОСОБА_1 оголошено сувору догану. Підставою для накладення вказаного стягнення стало порушення військово-службової дисципліни, яке виразилося у недбалому ставленні до виконання службових обов`язків, зокрема, самовільне залишення 17.03.2021 року місця виконання обов`язків помічника оперативного чергового УСБУ. З наказом про застосування стягнення позивач ознайомився, зауважень не висловлював, наказ у визначеному порядку не оскаржував (а.с. 20-22).

20.04.2021 заступник начальника УСБУ полковник ОСОБА_3 оголосив ОСОБА_1 догану за неналежне виконання посадових інструкцій, що виразилось у відсутності результатів роботи за визначеним напрямком оперативно - службової діяльності. Згідно листа бесіди від 20.04.2021 року позивачу було роз`яснено обставини застосування до нього дисциплінарного стягнення, зауважень не висловлював, рішення начальника у визначеному порядку не оскаржував (а.с.22-25).

Судом також встановлено, що на виконання вказівки начальника УСБУ у Волинській області 05.05.2021 було підготовлене подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби (№54/17-1754дск) за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту з боку військовослужбовця) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та підпунктом «б» пункту 61 (в запас Збройних Сил України) Положення з огляду на встановлені факти систематичного невиконанням умов контракту з його боку, а саме неналежне ставлення ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на нього протягом року трьох дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються незнятими, а всього залишаються незнятими п`ять дисциплінарних стягнень (а.с.26-27).

Підполковник ОСОБА_1 ознайомився із поданням про звільнення 05.05.2021, про що свідчить його підпис. Також з ним позивачем проведені бесіди, в ході яких було детально роз`яснені юридичні та фактичні підстави для звільнення з військової служби, повідомлені норми чинного законодавства щодо соціального захисту військовослужбовців, пенсійного забезпечення, виконання вимог законодавства щодо запобігання корупції. При цьому зауважень та клопотань позивач не висловлював (а.с.46-48).

На підставі подання підполковник ОСОБА_1 був звільнений з військової служби наказом СБУ від 20.05.2021 року №659-ос/дск за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту з боку військовослужбовця) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Вказаний наказ надійшов до УСБУ у Волинській області 28.05.2021 року.

В період з 20.05.2021 до 22.06.2021 року підполковник ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що підтверджується довідкою №164 про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця (а.с. 4).

ОСОБА_1 прибув до УСБУ у Волинській області після завершення лікування 23.06.2021, його було ознайомлено з наказом СБУ від 20.05.2021 №659-ос/дск про звільнення з військової служби (а.с. 29). Також 23.06.2021 було видано наказ УСБУ у Волинській області №196-ос/дск про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу, з яким позивача було ознайомлено.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд проходиться до висновку, що станом на 05.05.2021 на час складення подання про звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби в СБУ та на дату прийняття спірних наказів у останнього було п`ять не знятих дисциплінарних стягнень за порушення військово-службової дисципліни, три з яких накладено протягом останнього року проходження військової служби, які у встановленому законом порядку не визнано незаконними, що свідчить про систематичність невиконання позивачем умов контракту. Відтак, у відповідачів були наявні усі законні підстави щодо звільнення позивача з військової служби в СБУ у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Таким чином, з огляду на зазначене, факт протиправності прийняття оскаржуваних наказів відсутній.

При цьому суд не погоджується з доводами позивача щодо протиправності його звільнення 20.05.2021 під час перебування на лікарняному відповідно до частини третьої статті 40 Кодекс законів про працю України, з огляду на наступне.

Так, процес звільнення військовослужбовця з військової служби складається з етапів видання наказу по особовому складу про звільнення з військової служби (в даному випадку видання наказу від 20.05.2021 №659-ОС/дск) та виключення військовослужбовця зі списків особового складу (в даному випадку це виключення з 23.06.2021 підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу управління наказом начальника управління від 23.06.2021 №196-ОСК/дск).

Згідно частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 68 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу Служби безпеки України.

В період з 20.05.2021 до 22.06.2021 року підполковник ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що підтверджується довідкою №164 про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця (а.с. 4).

Враховуючи, що у період з 20.05.2020 (момент видання наказу про звільнення з військової служби) до 23.06.2021 року (момент видання наказу про виключення зі списків особового складу) проходження ОСОБА_1 військової служби не припинялося, він отримав за вказаний період грошове забезпечення, і лише наказом від 23.06.2021 року був виключений зі списків особового складу управління, то суд приходить до висновку, що трудові відносини військовослужбовця припиняються саме з часу виключення його зі списків особового складу. І в даному випадку зазначені наслідки виникли на підставі наказу від 23.06.2021 року.

Момент припинення військової служби позивача відповідно до законодавства та згідно фактичних обставин справи пов`язаний з його виключенням зі списків особового складу. Оскільки позивач у цей день (23.06.2021) перебував на службі, то відповідачами не було допущено порушення вимог чинного законодавства щодо заборони звільнення осіб, які перебувають на лікуванні.

Такі висновки суду підтверджуються і тим, що нормативно-правові акти, які регулюють порядок проходження військової служби, не містять заборони видання наказів по особовому складу під час перебування військовослужбовця у відпустці або в період його лікування.

В той же час, така заборона стосується саме виключення військовослужбовців зі списків особового складу частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Так, згідно частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі, зокрема, перебування на лікуванні.

Таким чином, в даному випадку, неможливо стверджувати про відсутність правового регулювання питання звільнення військовослужбовця під час перебування у відпусті чи на лікарняному спеціальним законодавством та можливості застосування частини третьої статті 40 Кодекс законів про працю України до спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень довели суду належними та допустимими доказами правомірність та законність прийнятих наказів від 20.05.2021 № 659-ОС/дск та від 23.06.2021 №196-ОС/дск.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області, Служби безпеки України про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк