Справа № 240/16436/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16436/20

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

05 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, в якій просив суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту з питань виконання кримінальних покарань щодо підготовки та направлення до Міністерства юстиції України матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (Порядок №850), у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності;

- зобов`язати Департамент з питань виконання кримінальних покарань () підготувати та направити до Міністерства юстиції України матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 ), одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності, у відповідності до Порядку №850.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що чинним законодавством покладено на відповідача обов`язок для формування пакету документів відповідно до п.п.6-7 Порядку №850 та складання висновку, а тому у зв`язку із невідповідністю поданого пакету документів позивачем пункту 4 Порядку №850 та зважаючи на той факт, що з моменту первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про вказаний факт поінформовано позивача листом. Втім, висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не складався та документи надані позивачем до МВС України не направлялись.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, та відповідно до витягу із наказу №61 о/с від 27.08.2000 звільнений через хворобу.

Перед звільненням з органів внутрішніх справ у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" та Перед звільненням з органів внутрішніх справ у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" та встановлено, що захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ, відсоток втрати працездатності - 15%.

Внаслідок погіршення стану здоров`я позивач пройшов повторний огляд МСЕК та з 19.11.2019 йому було встановлено 2-гу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №533046 від 22.11.2019.

У зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності пов`язаної із захворюванням, набутим під час проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач звернувся із заявою до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Листом Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/1-1800-20/Б-1362 від 31.08.2020 повідомило позивачу, що його заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги розглянуто, однак матеріали не відповідають вимогам п.4 Порядку №850, а саме той факт, що з дати попереднього огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком дворічний термін. Таким чином, висновок відповідачем щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не складався та документи надані останнього до Міністерства юстиції справ України не направлялись.

Позивач вважаючи протиправною вказану відмову відповідача та бездіяльність щодо нескладання висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та не направлення такого до Міністерства юстиції України для прийняття відповідного рішення, звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснює розгляд питань щодо виплати грошової допомоги позивачу та не має законного підґрунтя замінювати собою орган, якому надано право вирішувати питання про надання одноразової грошової допомоги, яким є Міністерства юстиції України. Відповідач був зобов`язаний направити документи позивача до Міністерства юстиції України разом із своїм висновком щодо виплати грошової допомоги, в якому й викласти обґрунтовано свої судження та рекомендації.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про міліцію".

При цьому, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 3 Порядку №850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності.

Відповідно до п.7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

За приписами пунктів 8-9 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З урахуванням наведеного, відповідач не здійснює розгляд питань щодо виплати грошової допомоги позивачу який проходив службу в органах внутрішніх справ та не має законного підґрунтя замінювати собою орган, якому надано право вирішувати питання про надання одноразової грошової допомоги, яким є Міністерство внутрішніх справ України.

Отже, у даному випадку відповідач був зобов`язаний направити документи до Міністерство внутрішніх справ України разом із своїм висновком щодо виплати грошової допомоги, в якому й викласти обґрунтовано свої судження та рекомендації. Однак, відповідач без складання висновку та направлення документів до Міністерство внутрішніх справ України безпідставно прийняв рішення, яким повідомив позивача, що згідно наданих позивачем документів, останній пропустив дворічний термін встановлення вищої групи інвалідності після первинного встановлення інвалідності.

Разом з цим, у прохальній частині позовної заяви позивач просить лише визнати протиправною відмову відповідача щодо підготовки та направлення до Міністерства юстиції України матеріалів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги згідно Порядку №850 та зобов`язати відповідача підготувати та направити до Міністерства юстиції України матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності, у відповідності до Порядку №850.

Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав, що унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог, а суд першої інстанції не звернув на це уваги та не вийшов за межі позовних вимог з метою належного захисту прав позивача.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.