Справа № 140/7063/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

05 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/7063/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Управління Служби безпеки України у Волинській області (далі відповідач, Управління СБУ у Волинській області, управління) про визнання протиправною бездіяльності в частині невиплати середнього заробітку за час затримки з 01.03.2017 по 29.06.2021 виплати належної при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по лютий 2017 року;

зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки з 01.03.2017 по 29.06.2021 виплати належної при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення за період з січня 2014 року по лютий 2017 року.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.25).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки ОСОБА_1 не дотримався строку звернення до суду з адміністративним позовом в частині вимог про виплату йому середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій (а.с.30-35).

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частина п`ята статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За приписами частин першої, другої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі №4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, КАС України визначено місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, а КЗпП України - тримісячний строк.

Враховуючи те, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України як норми спеціального процесуального закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, від 23 грудня 2020 року у справі №560/4006/19.

Суд, окрім іншого, звертає увагу на правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові від 30.04.2020, справа №805/4458/17-а, відповідно до якої, частина перша статті 117 КЗпП України передбачає виплату компенсації за затримку виплати працівникові належних йому сум при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку за весь період затримки до дати фактичного розрахунку, але за умови, коли спору щодо суми заборгованості немає. Тобто істотними є факт невиплати належних працівникові сум при звільненні та факт остаточного розрахунку з ним.

Таким чином саме із настанням повного розрахунку пов`язана відповідальність роботодавця щодо відшкодування передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема виписок АТ КБ «Приватбанк», одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби виплачено позивачу 30.03.2017 у розмірі 193183,95 грн, грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в сумі 21464,88 грн було виплачено 14.09.2020, а індексацію грошового забезпечення в сумі 12584,76 грн 29.06.2021.

Отже, остаточний розрахунок з позивачем було проведено лише 29.06.2021.

Відтак з 30.06.2020 розпочався перебіг строку звернення до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 звернувся до суду із цим адміністративним позовом 13.07.2021, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції Волинського окружного адміністративного суду.

Таким чином позивач в межах одного місяця звернувся до суду.

Враховуючи дату звернення до суду із зазначеним позовом - 13.07.2021 року, суд дійшов до висновку, що строк звернення до суду позивачем порушено не було, а тому, у задоволенні клопотання відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Управління Служби безпеки України у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій