Справа № 500/731/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 500/731/21 пров. № А/857/10254/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року про залишення без розгляду заяви у справі №500/731/21 (головуюча суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія звернулося в суд з позовом до Головного правління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України, в якому просило суд: а) визнати протиправним та скасувати рішення №2311745/41186128 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.01.2021, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної ТОВ ,,Міч Олія №33 від 30.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №33 від 30.09.2020, складену та подану на реєстрацію ТОВ ,,Міч Олія.

Рішенням від 23 квітня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував рішення Комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2311745/41186128 від 13 січня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної №33 від 30 вересня 2020 року.

Зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №33 від 30 вересня 2020 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія судовий збір у сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп).

28 квітня 2021 року представник позивача подав через електронний суд заяву (вх. №2727/21 від 29.04.2021) про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія 5000 грн витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом адвокатського об`єднання ,,Захист права Кічмій М.Я. У заяві представник позивача також вказує, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а тому неможливо було подати відповідну заяву про долучення детального опису робіт (наданих послуг), наданих адвокатом, до закінчення судових дебатів, так як такі не проводилися.

Ухвалою від 07 травня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд залишив заяву без розгляду, мотивуючи своє рішення тим, що відсутність судових дебатів при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не позбавляє учасника справи подати в межах строку її розгляду відповідні докази понесених витрат на правничу допомогу чи зробити відповідну заяву про подання таких доказів.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю ,,Міч Олія подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на виконання ч.7 ст.139 КАС України позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками у встановлені строки. Звертає увагу на те, що у позовній заяві вказував орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу.

Також, у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, позивачу не було відомо, коли саме суд буде розглядати справу. Так само, як і не було відомо чи буде необхідність складати заяви процесуального характеру в даній справі. А тому роботу було виконано після винесення судом рішення, за наслідками чого і підписано акт виконаних робіт.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ГУ ДПС у Тернопільській області на користь товариства 5000 грн витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Відповідачі правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 3 ст. 143 КАС України вказано: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому колегія суддів враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 640/13697/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час звернення до суду в позовній заяві вказав, що попередній орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які позивач планує понести/понесе в зв`язку з оскарженням рішення відповідачів в судовому порядку, становить 5000 грн.

Остаточна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката буде заявлено у межах строків, визначених КАС України.

Однак, до ухвалення рішення у справі позивачем не заявлялося про те, що він має намір клопотати перед судом про відшкодування з відповідача витрат на правову допомогу.

При цьому, позивачем не надано пояснень щодо неможливості вчасно подати суду документи на підтвердження понесених судових витрат, враховуючи те, що договір про надання правничої допомоги був укладений 02 лютого 2021 року, а надані послуги стосувалися опрацювання матеріалів, надання консультації та підготовки й направлення до суду позовної заяви, тобто такі були надані до розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення рішення у справі.

Наведене свідчить про те, що вимоги ч. 7 ст. 139 КАС і ч. 3 ст. 143 КАС України позивачем не дотримані.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими покликання апелянта на те, що йому не було відомо, коли саме суд буде розглядати справу, оскільки процесуальними нормами чітко передбачено строки розгляду справ, в тому числі, й в порядку спрощеного позовного провадження. Так, за змістом положень ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В свою чергу, відповідно до ч.8 ст.262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Отже, протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі учасник справи вправі подавати заяви по суті справи, докази чи інші клопотання, після чого суд переходить до розгляду справи по суті, досліджуючи докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи особливості здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, за яких усні заяви по суті подаються у відповідні строки для вчинення процесуальних дій, у даному випадку протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, то представник позивача, який є адвокатом, тобто спеціалістом у галузі права, мав можливість оцінити та визначити вартість витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, та подати заяву та докази на підтвердження таких витрат до закінчення розгляду справи по суті.

Проте, як слідує з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі 23.02.2021 позивач та його представник ні заяви, ні доказів понесених витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи по суті не подали.

Підсумовуючи наведене правове регулювання спірних відносин та обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що зважаючи на ту обставину, що під час розгляду справи позивачем (його представником) не було подано доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і під час розгляду справи не подано заяву про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, - наявні всі правові підстави для залишення такої заяви без розгляду відповідно до норм ч.7 ст.139 КАС України.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міч Олія» залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року про залишення без розгляду заяви у справі №500/731/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 04.11.2021.