Справа № 160/11545/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
18.11.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" до Дніпропетровської митниці ДФС, з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС від 21.10.2019 р. № 2536/10/04-50-19-02 про відмову у поверненні ТОВ "ТАКТ" митних платежів за заявою № 362 від 07.10.2019 р. та за заявою № 363 від 07.10.2019 р.;
- зобов`язати Дніпропетровську митницю ДФС у відповідності до п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість які сплачені та підлягають поверненню ТОВ "Такт" на підставі заяви ТОВ "Такт" № 362 від 07.10.2019 р., № 363 від 07.10.2019 р. і передати їх згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року позовні вимоги було задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Не погодившись із вказаною постановою суду позивач звернувся до суду із касаційною скаргою.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 30.08.2021 року, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Такт задоволено частково, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2020 року та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 15.10.2021 року.
01.10.2021 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" надійшли письмові пояснення, в яких він підтримує позовні вимоги та зазначає, що відповідач зайняв позицію, що антидемпінгове мито має бути сплачено незалежно від того чи є спірний товар арматурою чи катанкою, оскільки він походженням з Російської Федерації, за кодом УКТЗЕД та загальним описом відповідає рішенню Міжвідомчої комісії та для нього не має значення, що а ні митна декларація, а ні товарно-супровідні документи не свідчать, що предметом експорту/імпорту була арматура чи катанка. А чим є товар прямо в них зазначено та відповідач погодився з тим, яким ГОСТам відповідає товар та ці ГОСТ не належать арматурі чи катанці. Декларант за правилами Митного кодексу України не має обов`язку доводити чи це його товар, якщо він не придбав арматуру чи катанку та не вказував у гр. 31 митної декларації, що товар уявляє собою арматуру чи катанку.
12.10.2021 року на адресу суду від представника Дніпровської митниці Держмитслужби надійшов письмовий відзив на позов, в якому він посилається на те, що за інформацію граф 31 «Опис товарів» та 44 «Подані документи» ЕМД від 20.03.2018 року №UA110150/2018/206350 (справа № 804/2304/18); ЕМД від 23.05.2019 року №UA110150/2019/223555 (справа №160/5056/19); ЕМД від 03.03.2018 року №UA110150/2019/205170 та від 10.07.2018 року № UA110150/2019/217117 (дана справа), опис товару не співпадає, зокрема щодо виробника, торговельної марки, зовнішньоекономічного контракту (код документа 4104), марки сталі та розміру діаметру прутка. Отже, твердження позивача щодо подібності цих товарів є помилковими. Також, митниця вважає помилковим твердження позивач про те, що сплачені ним за МД від 03.03.2018 року № UA110150/2019/205170 та від 10.07.2018 року № UA110150/2019/217117 суми митних платежів є помилково сплаченими. Так, відповідно до п.п. 14.1.182 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, помилково сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань. Відповідно до п.п. 14.1.115 п.14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. З урахуванням того, що платником податку є саме позивач, а сплачені ним суми не перевищують суми, самостійно ним визначенні, підстави вважати ці суми помилково та/або надмірно сплаченими сумами митних платежів, на які розповсюджується дія Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 - відсутні. Отже, на думку відповідача, митницею правомірно зазначено про відсутність правових підстав для повернення митних платежів, зазначених у зверненнях ТОВ «Такт» від 07.10.2019 року №№ 362, 362, про що підприємство повідомлено листом від 21.10.2019 року № 2536/10/04- 50-19-02. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Зазначений товар заявлено до митного оформлення шляхом електронного декларування від 03.03.2018 року МД №UA110150/2018/205170.
На виконання зовнішньоекономічного контракту від 21.02.2017 року № 7802026, додатків до нього від 30.05.2018 року №ПКЗС6З043202, від 27.04.2018 року №ПКЗС6З042541, згідно з інвойсами від 26.06.2018 року №7573, від 27.06.2018 року №7594, від 28.06.2018 року №7655 АТ «ЕВРАЗ об`єднаний Західно-Сибірський металургійний комбінат» (Російська Федерація) здійснило на адресу позивача поставку товару: прутки з вуглецевої сталі, без подальшого оброблення, гарячекатані, з масовою часткою вуглецю 0,25% або більше, круглого поперечного перерізу, діаметром менш ніж 80 мм, ГОСТ 1050-2013, ГОСТ 2590-2006, марки сталі 45, розмір кругу 40,00 мм, вміст вуглецю С-0,47%.
Зазначений товар заявлено до митного оформлення шляхом електронного декларування від 10.07.2018 року МД №UA110150/2018/217117.
Після проведення митних консультацій, наявності рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» (в редакції станом на дату митного декларування) ТОВ «Такт» сплатило антидемпінгове мито за придбаний товар за кодом УКТ ЗЕД, який підпадав під дію вказаного рішення Міжвідомчої комісії (у відповідній редакції).
07.10.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявами за вих.№362 та №363 «Щодо повернення помилково та надмірно сплачених митних платежів», в яких вказав, що в умовах правової невизначеності при митному декларуванні за МД від 10.07.2018 року №UA110150/2018/217117, від 03.03.2018 року МД №UA110150/2018/205170 мало місце помилкова сплата ТОВ «Такт» антидемпінгового мита та зайва сплата ПДВ за подібний (ідентичний) товар відповідно до статті 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту».
Розглянувши звернення позивача від 07.10.2019 року №№362 363 (вх.№№5603/10/1-15, 5604/10/1-15 від 08.10.2019 року) Дніпропетровська митниця ДФС листом «Про розгляд звернень» від 21.10.2019 року за №2536/10/04-50-19-02 повідомила про відсутність правових підстав для повернення митних платежів, зазначених у зверненнях.
Митниця у вказаному листі зазначила, що наведеними судовими рішеннями були скасовані картки відмови у здійсненні митного оформлення товарів (акти індивідуальної дії митниці). У зв`язку із набранням чинності судовими рішеннями та на підставі звернення позивача сплачені до держбюджету кошти повернуті ТОВ «Такт», про що підприємство інформовано листами Дніпропетровської митниці ДФС від 24.09.2019 року №2298/10/04-50-19-02, від 09.10.2019 року №2439/10/04-50-19-02. Митницею виконано рішення судів у цих справах. За митними деклараціями МД від 10.07.2018 року №UA110150/2018/217117, від 03.03.2018 року МД №UA110150/2018/205170 суми антидемпінгового мита та ПДВ самостійно заявлено декларантом, карти відмови у митному оформленні товарів не оформлювались. Митниця здійснює лише контроль нарахування митних платежів по заявленим до митного оформлення товарам. Митні оформлення за цими митними деклараціями здійснені за заявленими декларантом відомостями, у звичайному порядку.
Отже, листом від 21.10.2019 року за №2536/10/04-50-19-02 митний орган відмовив в поверненні сплаченого позивачем антидемпінгового мита та ПДВ за товар, ввезений згідно з МД від 10.07.2018 року №UA110150/2018/217117 та МД від 03.03.2018 року №UA110150/2018/205170.
При цьому інші причини відмови щодо повернення спірних коштів відповідач у відповідь на звернення позивача не зазначає.
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 21.10.2019 р. № 2536/10/04-50-19-02 про відмову у поверненні ТОВ Такт митних платежів за заявою № 362 від 07.10.2019 р. та за заявою № 363 від 07.10.2019 р., позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
За правилами п.1 ч.1 ст.289 МК України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів зокрема є момент фактичного ввезення товарів на митну територію України.
Частиною 1 ст. 275 МК України визначено, що у випадках, передбачених законами України (якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України), з метою захисту економічних інтересів України та українських товаровиробників у разі ввезення товарів на митну територію України, незалежно від інших видів мита, можуть застосовуватися особливі види мита:
2) антидемпінгове мито;
3) компенсаційне мито;
4) додатковий імпортний збір.
Частиною 4 статті 275 МК України визначено, що антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту" у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.
Відповідно до п.2 ст.1 Закону України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту" від 22.12.1998 року №330-XIV (далі - Закон №330-XIV) антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).
Зазначеним Законом регламентовано статус і повноваження Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі - Комісія), за змістом частини п`ятої статті 5 якого Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує та контролює їх виконання. Акти Комісії, зокрема щодо проведення антидемпінгового розслідування та застосування антидемпінгових заходів, є обов`язковими для виконання.
Частиною 1 статті 28 Закону №330-XIV встановлено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів.
Так, 28.12.2017 року Комісія розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія зробила позитивний висновок та відповідно до статті 16 Закону №330-XIV прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи строком на п`ять років щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21%.
20.04.2018 року за результатами розгляду Комісією звернень від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності щодо адміністрування антидемпінгового мита та надання роз`яснень опису товару, який має бути об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, рішенням №АД-390/2018/4411-05 до рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05 внесено зміни в частині опису товару, зокрема пункт 1 рішення Комісії від 28.12.2017 року викладено в такій редакції:
« 1. Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00».
З наведених положень слідує, що об`єктом справляння антидемпінгового мита є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), які можуть класифікуватися згідно із зазначеними кодами за УКТ ЗЕД.
Отже, для визначення того, чи є товар (операції з імпорту) об`єктом застосування антидемпінгових заходів належить встановити сукупність наступних умов: 1) походження товару (з Російської Федерації); 2) класифікація за переліком кодів згідно з УКТ ЗЕД, які визначені Рішенням №АД-382/2017/4411-05; 3) відповідність товару за його характеристиками (фізичні чи хімічні) товарній за відповідним згідно з УКТ ЗЕД.
В той же час вказаний товар, який було виготовлено із марок сталі: 45, 35, 09Г2С, за позицією позивача, не відноситься до переліку товарів, походженням з Російської Федерації, з яких справляється антидемпінгове мито, оскільки не належить до арматури чи катанки, враховуючи, що за роз`ясненням Міністерства економічного розвитку та торгівлі України об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів є саме арматура та катанка; інші прутки, що за своїми ознаками не є арматурою та катанкою, не є об`єктом застосування заходів.
Суд зазначає, що подані разом з №UA110150/2018/205170 від 03.03.2018 р. та №UA110150/2018/217117 від 10.07.2018 р. супровідні документи на товар з визначенням хімічного складу, марки сталі, ГОСТів, не містять інформації стосовно того, що ввезений позивачем вищенаведений товар є арматурою або катанкою.
На підтвердження своїх доводів позивач також вказує на те, що спірні питання щодо віднесення ідентичного товару до об`єкту справляння антидемпінгового мита згідно наведеного рішення Комісії були предметом дослідження у судових справах №№804/2304/18 та 160/5056/19 між тими самими сторонами, рішення в яких набрали законної сили.
Відповідно до п.5 ст.1 Закону Закон №330-XIV ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нижчими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.
Відповідно до п.26 ст.1 Закону Закон №330-XIV товар подібний - ідентичний товар, тобто схожий за всіма характеристиками на товар, що є об`єктом розслідування, або, у разі відсутності цього товару, інший товар, що не є схожим за всіма характеристиками, але має показові ознаки, що є дуже подібними до характерних ознак товару, що є об`єктом розслідування.
Дослідивши судові рішення у справах №№804/2304/18 та 160/5056/19 (рішення у цих справах набрали законної сили та містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено, що у наведених судових рішеннях суди прийшли до висновків, що ідентичний за своїми характеристиками товар (виготовлений за тими самими ГОСТами, з тих самих марок сталі, з аналогічним хімічним складом), що і заявлений позивачем у цій справі до митного оформлення, за описом та призначенням повністю не підпадає під дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 року № АД-382/2017/4411-05 Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації, в редакції рішення від 20.04.2018 р. № АД- 390/2018/4411-05, оскільки це рішення стосується виключно арматури та катанки, в той час як митним органом не доведено, що заявлений позивачем до митного оформлення товар є арматурою або катаною.
З вищевикладеного випливає, що за визначеними позивачем МД №UA110150/2018/205170 від 03.03.2018 р. та №UA110150/2018/217117 від 10.07.2018 р., поставлений товар, який за кодом УКТЗЕД, характеристикою, назвою та хімічним складом є ідентичним тому, що поставлявся за митними деклараціями, що були предметами дослідження у наведених вище рішеннях суду та відносно яких сформовані висновки про відсутність об`єкту справляння спірним митом.
Відповідно до ч. 1 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Згідно з ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пп. 17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 43 ПК України передбачено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
За приписами статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Згідно з ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно з п.1 розділу ІІІ Порядку № 643 (в редакції чинній на час звернення позивача до митного органу із заявами про повернення надміру сплачених сум митних платежів) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку № 643 граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці Держмитслужби (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.
За правилами п.3 розділу ІІІ Порядку № 643 у заяві зазначаються:
1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені;
2) причини виникнення такої суми коштів;
3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
4) напрям перерахування суми коштів:
на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;
для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:
на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби;
на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;
5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 643 передбачено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО.
Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу.
Реєстр містить дані, зазначені в заяві, та дані, внесені Підрозділом.
Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Порядку № 643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.
Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).
Згідно з п.6 розділу ІІІ Порядку № 643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку № 643 передбачено, що сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Порядку № 643 у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що за поданою до митного органу заявою платника податків митний орган, після опрацювання цієї заяви та перевірки факту перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, готує висновок щодо повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, який передається до органу казначейської служби для здійснення перерахування цих коштів платнику податків, або письмова обґрунтована відмова в поверненні коштів.
При цьому в поверненні коштів може бути відмовлено, зокрема, у випадку не виконання заявником вимог пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку № 643.
Як встановлено судом, за наслідками розгляду заяв позивача, відповідачем надано відповідь, оформлену листом, зі змісту якого не вбачається розгляд питання по суті.
Фактично підставою відмови в поверненні митних платежів стали доводи про те, що позивач самостійно обчислив та сплатив антидемпінгове мито, картки відмови в митному оформленні товарів не оформлювались, митним органом здійснено лише контроль нарахуванням митних платежів по заявленим до митного оформлення товарам, митне оформлення товарів здійснено за заявленими декларантом відомостями.
При цьому, у відзиві на позов відповідач посилався на те, що платником податку є саме позивач, а сплачені ним суми не перевищують суми, самостійно ним визначені, підстави вважати ці суми помилково та/або надмірно сплаченими сумами митних платежів, на які розповсюджується дія Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 - відсутні. Окрім того, відповідач посилався на п. 56.11 ст. 56 ПК України, відповідно до якого податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Наведені доводи відповідача суд вважає помилковими, з огляду на наступне.
Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України, на яку посилається відповідач, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Разом з тим, наведена норма стосується неможливості оскарження самостійно узгоджених грошових зобов`язань в адміністративному або судовому порядку, що не позбавляє платника права повернути помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання відповідно до ст.43 ПК України та ст.301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
За правилами частини першої статті 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у МК України відсутнє, але міститься в податковому законодавстві.
Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України, правила якого застосовуються до відносин, пов`язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов`язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів.
Відповідно до приписів статті 54 та 56 ПК України вони регулюють відносини, що пов`язані саме зі справлянням сум податкових та/або грошових зобов`язань, тобто вони не застосовуються до тих сум, які не є податковим та/або грошовим зобов`язаннями.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПКУ (в редакцій чинній на момент подання позивачем митних декларацій) визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1статті 14 ПКУ (в редакцій чинній на момент подання позивачем митних декларацій), податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Тобто не є податковим та/або грошовим зобов`язанням грошова сума, що була сплачена як антидемпінгове мито за товар, на який дія такого мита не розповсюджується.
Крім того, суд звертає увагу на те, що на період остаточного вирішення питання, чи є імпортований товар арматурою чи катанкою, подання митної декларації не можливо без сплати антидемпінгового мита, а повернення будь-яких митних платежів прямо випливає з приписів митного законодавства, якщо у декларанта відсутні повні відомості про товар (належність товару до арматури чи катанки, або інші які впливають на вид та розмір митних платежів) та за наслідками проведення митного контролю з боку митниці із залученням митної лабораторії не було здобуто доказів, що товар є арматурою чи катанкою або інші відомості, які є підставою для їх належної сплати при завершенні процедури митного оформлення товару, щодо якого була подана митна декларація.
Отже, за вказаних обставин сплата антидемпінгового мита не свідчить про згоду декларанта з позицією митниці щодо ввезеного товару та не позбавляє платника права на повернення надмірно сплаченого мита за наявності визначених вище умов.
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги те, що фактично відповідачем не наведено обґрунтованих, законодавчо встановлених підстав відмови в поверненні митних платежів за заявами позивача від 07.10.2019 № 362 та № 363, рішення відповідача, оформлене листом від 21.10.2019 р. № 2536/10/04-50-19-02 не може вважатися обґрунтованим та вмотивованим, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Одночасно суд вважає, що оскільки в рішенні (листі) відповідача про відмову у поверненні митних платежів відсутні відомості та доведені в установленому порядку обставини про те, що товар, за який сплачено антидемпінгове мито, є об`єктом для його справляння, платежі за митними деклараціями МД №UA110150/2018/205170 від 03.03.2018 р. та №UA110150/2018/217117 від 10.07.2018 р. сплачені позивачем відповідно до вимог рішення Міжвідомчої комісії, яке розповсюджується виключно на арматурний прокат та катанку, а відомості про такий товар в зазначених вище митних деклараціях та супровідних документах не містяться, тому відповідач, у відповідності до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України, має підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які були надмірно сплачені та підлягають поверненню ТОВ "ТАКТ" на підставі заяв ТОВ "ТАКТ" від 07.10.2019 № 362 та № 363 і передати їх згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності такого рішення.
За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ», за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору у розмірі 3842,00 грн.
Відповідно до ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дана складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 21.10.2019 р. № 2536/10/04-50-19-02 про відмову у поверненні ТОВ Такт митних платежів за заявою № 362 від 07.10.2019 р. та за заявою № 363 від 07.10.2019 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна