Справа № 640/27971/20
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 640/27971/20

адміністративне провадження № К/9901/37134/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №640/27971/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

12 жовтня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслано засобами поштового зв`язку 11.10.2021).

Позивачка звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі по тексту - відповідач, ВССУ), в якому просила суд стягнути з ВССУ середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення до дати ухвалення рішення у цій справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою

Адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (, місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 28, Київ 03186) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 вересня 2016 року по 28 липня 2021 року у розмірі 2519842 (два мільйони п`ятсот дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок дві) гривні 80 копійок.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Касаційна скарга скаржником була подана з підстав, викладених у п. 1 ч.4 статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Оскаржуючи судове рішення відповідач зазначає про те, що суд апеляційної інстанції в своєму рішенні посилався на висновки Верховного Суду у справі №822/2385/15 та висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №821/1083/17, проте фактично не врахував їх.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

При цьому, спірні правовідносини у справі №821/1083/17 не є подібними зі справою, що розглядається, оскільки у справі №821/1083/17 предметом судового розгляду було визначення розміру відшкодування за затримку виплати одноразової грошової допомоги державного службовця.

Скаржник вказує, що у справі №822/2385/15 Верховний Суд прийняв протилежне судове рішення, ніж у справі, що розглядається щодо застосування до спірних правовідносин ст.117 КЗпП України, проте, Суд звертає увагу, що у справі №822/2385/15 позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з наступного дня після його обрання до іншого суду, натомість у справі, що розглядається, позивач просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з наступного дня після її звільнення з посади судді.

Разом з тим, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судом було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

З огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №640/27971/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич