Справа № 160/16174/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним виконавцем було протиправно винесено постанови про стягнення виконавчого збору, адже у постановах про відкриття виконавчого провадження встановлено строк для добровільного виконання рішення суду, який на момент винесення оскаржуваних постанов не сплив. Після відкриття виконавчих проваджень 17.06.2021 року, державний виконавець повинен був пересвідчитись у виконанні рішення ще 19.06.2021 року, проте, відповідачем здійснено лише один вихід за адресою позивача 26.06.2021 року та винесено, зокрема, оскаржувані постанови. Відповідачем не здійснено перевірку виконання боржником рішення у час та місці побачення, визначених рішенням: з 10 год. 00 хв. кожної суботи до 20 год. 00 хв. за місцем проживання матері, а саме в найближчу після відкриття провадження дату відвідування: 19.06.2021.Позивачем виконувалось рішення суду у добровільному порядку до відкриття виконавчих проваджень, а тому у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору. Оскаржувані рішення державного виконавця прийняті з порушенням процедури, оскільки постанови про стягнення виконавчого збору винесені 17.06.2021р., тобто на два місяці раніше ніж постанови про закінчення виконавчого провадження, які прийняті 17.08.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 було прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) до 27.09.2021 року (включно), разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Роз`яснено, що відповідно до ч. 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідач правом на подання відзиву передбаченим статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив, а також не повідомив суд про причини неможливості його подання, з огляду на що, суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Крім того, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою від 17.06.2021 старшим державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єлісєєвою Радмілою Сергіївною відкрито виконавче провадження № 65815174 за виконавчим листом №202/6460/20, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі №202/6460/20, яким позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 наступний графік в спілкуванні з онукою: в присутності матері або за її згодою без її присутності, з обов`язковою згодою дитини, щомісячно з 10 год. 00 хв. кожної суботи до 20 год. 00 хв. за місцем проживання матері - ОСОБА_1 ;- в присутності матері або за її згодою без її присутності, з обов`язковою згодою дитини, на час весняних, осінніх, літніх та зимових канікул за домовленістю конкретних днів із матір`ю за місцем проживання позивачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; - за домовленістю з матір`ю щорічно протягом двох тижнів літніх канікул без присутності матері за місцем проживання позивачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .Стягувач: ОСОБА_2 .
Постановою від 17.06.2021 старшим державним виконавцем Єлісєєвою Р.С. відкрито виконавче провадження № 65815301 за виконавчим листом №202/6460/20, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі №202/6460/20, стягувач: ОСОБА_3 .
У пункті 2 постанов про відкриття виконавчих проваджень від 17.06.2021 № 65815174 та № 65815301 державним виконавцем зазначено про необхідність Боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
У матеріалах справи наявні постанови старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єлісєєвої Р.С. від 17.06.2021 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 65815174 з боржника ОСОБА_1 в розмірі 12 000 грн. за примусове виконання рішення немайнового характеру у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати, та у виконавчому провадженні №65815301 з боржника ОСОБА_1 в розмірі 12 000 грн., які винесені на підставі статей 3, 27 та 40 Закону України «Про виконавче провадження».
25.06.2021 старшим державним виконавцем Єлісєєвою Р.С. складено Акти про встановлення графіка спілкування з онукою, а саме: в присутності матері або за її згодою без її присутності, з обов`язковою згодою дитини, щомісячно з 10:00 кожної суботи до 20:00 за місцем проживання ОСОБА_4 . Боржник не заперечує проти побачення стягувачів з онукою: 26.06.2021 о 10:00. Щодо часу весняних, літніх, зимових та весняних канікул між сторонами досягнуто домовленість встановлювати конкретні дні в телефонному режимі. Сторони домовилися щодо щорічних літніх канікул побачення буде проводитися з 28.06.2021 по 01.07.2021 включно та з 02.08.2021 р. по 11.08.2021 р. (включно) та з обов`язковою згодою на побачення дитини.
26.06.2021 старшим державним виконавцем Єлісєєвою Р.С. складено Акти державного виконавця, у яких зазначено про те, що 26.06.2021 о 10:00 год. відбувся вихід за адресою: АДРЕСА_4 для побачення з дитиною, боржниця двері відчинила, перешкод для спілкування з дитиною стягувачам не чинила. Дитина відмовилась від спілкування.
17.08.2021 постановами старшого державного виконавця Єлісєєвої Р.С. виконавчі провадження № 65815301 та № 65815174 закінчені на підставі пункту п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення), постанови про виконавчий збір та витрати виділено в окремі провадження.
Встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що державним виконавцем при винесені постанов про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, з таких мотивів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VІІІ).
Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.
На час винесення 17.06.2021 у виконавчих провадженнях ВП № 65815174 та ВП №65815301 постанов про стягнення виконавчого збору правове регулювання виконавчих дій здійснюється за нормами Закону №1404-VIII, а тому повинні відповідати йому.
Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною зазначено уст.64-1 Закону «Про виконавче провадження» №1404-VIII.
Відповідно до пункту 6 розділу IX Інструкції при виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.
Згідно з пунктом 7 цього розділу за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем (пункт 8).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.
Згідно ст.64-1 Закону №1404-VIII - виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року по справі №202/6460/20 набрало чинності 25.03.2021 року, виконавчі листи видані 29.04.2021 року, виконавчі провадження відкрито 17.06.2021 року.

З аналізу встановленого рішенням суду часу побачень з дитиною вбачається, що після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець повинен був пересвідчитись у виконанні рішення ще 19.06.2021 року, проте, відповідачем здійснено лише один вихід за адресою позивача 26.06.2021 року та винесено, зокрема, оскаржувані постанови.

Отже, відповідачем не дотримано при примусовому виконанні виконавчих листів приписів ч.2 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не здійснено перевірку виконання боржником рішення у час та місці побачення, визначених рішенням: з 10 год. 00 хв. кожної суботи до 20 год. 00 хв. за місцем проживання матері, а саме в найближчу після відкриття провадження дату відвідування: 19.06.2021.

Більше того, у актах від 26.06.2021 року державний виконавець зазначила, що боржниця двері відчинила, перешкод для спілкування з дитиною стягувачам не чинила. Дитина відмовилась від спілкування.

Судом встановлено з матеріалів справи, що державним виконавцем не складалися Акти про невиконання позивачем рішення суду, зазначена обставина також є підтвердженням того, що позивач у добровільному порядку виконувала рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року по справі №202/6460/20.

Отже, спірні постанови були винесені безпідставно, за відсутності обставин не виконання позивачем рішення суду у добровільному порядку до відкриття виконавчих проваджень.

Враховуючи вимоги чинного законодавства та відсутність фактичного виконання виконавчого документу в примусовому порядку, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів невиконання боржником рішення у встановлений 10 денний строк, які б свідчили про перешкоджання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в спілкуванні з онукою за встановленим судом графіком, як і не надано доказів виконання його примусово чи вжиття заходів примусового виконання рішення.

Відтак, суд вважає, що лише за примусове виконання рішення немайнового характеру повинен стягуватись виконавчий збір в розмірі, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Вищевказаний висновок підтверджується постановою Великої палати Верховного суду від 11.03.2020 року у справі 2540/3203/18, в якій зазначено: «Велика Палата Верховного Суду вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції про те, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення».

Окрім того, оскаржувані рішення державного виконавця прийняті з порушенням процедури, передбаченої Законом № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 27 цього Закону встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частина четверта статті 27 Закону №1404-VIII обумовлює, що постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

За приписами частин п`ятої, дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень ; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії , а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, виконавчий збір стягується у всіх випадках, крім тих, які визначені у частинах п`ятій та дев`ятій названої статті, вже при відкритті виконавчого провадження та при цьому сам факт відкриття виконавчого провадження є тією подією, з якої розпочинається примусове виконання виконавчого документа.

Відповідно до частини третьої статті 40 цього Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, визначений можливий порядок вирішення питання стягнення виконавчого збору державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов. Таке питання вирішується відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У іншому випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто, таке питання вирішується в порядку, встановленому частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження.

Тобто для стягнення виконавчого збору необхідно настання відповідніих умов: 1) виконавчий збір підлягає стягненню, але він не був стягнутий з боржника;

2) виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону або виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону. Якщо ці умови виконуються одночасно, то державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.2 розд. І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за № 1126/29256 автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Інструкції, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Судом досліджено ВП № 65815174 та ВП № 65815301 в автоматизованій системі виконавчого провадження та встановлено, що фактичною датою вчинення виконавчої дії: «Стягнення виконавчого збору» є 11.08.2021 року, Державний виконавець, яким проведено дію: Старший державний виконавець Єлісєєва Радміла Сергіївна, Дніпропетровська обл. Сума виконавчого збору: 12000, Винесено постанову: Постанова про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням № 65815174та постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням № 65815301зареєстровані 11.08.2021.

Суд враховує, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (частина п`ята статті 13 Закону №1404-VIII).

Разом з тим, суд погоджується з позивачем, що Закон №1404-VIII не наділяє органи державної виконавчої служби повноваженнями приймати рішення про стягнення виконавчого збору у будь-який час та за будь-яких подій, та вони повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб.

Отже, оскільки при відкритті виконавчого провадження 17.06.2021 не було вирішено питання про стягнення виконавчого збору, оскільки його розмір державний виконавець не зазначив у постанові про відкриття виконавчого провадження, то винесення 11.08.2021 постанови про стягнення виконавчого збору до вирішення питання про закінчення виконавчого провадження законом не передбачено, оскільки за змістом статті 40 цього Закону така дія є наслідком закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Тобто, Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №802/848/18-а, від 24 жовтня 2019 року у справі №580/1328/19.

Отже, суд дійшов висновку, що державним виконавцем при винесені постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ та спірні постанови від 17.06.2021 року, які зареєстровані 11.08.2021 року, винесені передчасно до вирішення питання про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ, що суперечить встановленому Законом порядку.

Аналіз норм законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, та встановлені на підставі письмових доказів обставини справи, вказують на те, що у розглядуваному випадку державний виконавець діяв з порушенням порядку, з яким Закон №1404-VIII пов`язує винесення постанови про стягнення виконавчого збору, що є самостійною підставою для визнання такої постанови протиправною та її скасування. Загальне посилання у спірних постановах на норми статей 27, 40 Закону №1404-VIII є необґрунтованим. При цьому адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували на момент прийняття (вчинення) оспорюваних рішення, дії чи бездіяльності.

З огляду на викладене позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:- письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 287, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), (м. Дніпро, Дніпропетровська обл., вулиця Богдана Хмельницького, 11), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 12000,00 грн. у виконавчому провадженні № 65815174 від 17.06.2021 року, відкритого на підставі виконавчого листа №202/6460/20, виданого 29.04.2021 року, про встановлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 графіка в спілкуванні з онукою.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 12000,00 грн. у виконавчому провадженні № 65815301 від 17.06.2021 року, відкритого на підставі виконавчого листа № 202/6460/20, виданого 29.04.2021 року, про встановлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 графіка в спілкуванні з онукою.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Вулиця: вул. Богдана Хмельницького, 11, ) суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко