Справа № 300/1089/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1089/21 пров. № А/857/13202/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року, ухвалене суддею Микитюк Р.В. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у справі № 300/1089/21 за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Застосовано заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки до моменту усунення допущених порушень. Контроль за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду покладено на Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи відповідачем будь-яких доказів усунення порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, суду не надано. При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що відповідач не є користувачем приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що законодавчими нормами не передбачено право органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертатись до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень повністю, які не використовуються суб`єктом господарювання у власній господарській діяльності і не перебувають у його власності. Вважає необґрунтованим застосування заходів впливу щодо неї шляхом заборони використання приміщення, яке не належить їй на праві власності та не використовується нею у господарській діяльності. Також зазначає, що наведені позивачем порушення в переважній більшості не створюють навіть загрози виникнення пожежі, тим більше загрози життю чи здоров`ю людей. При цьому вважає, що суд не врахував, що позивач передчасно звернувся до суду із цим позовом, оскільки згідно з приписом від 12.02.2021 року виявлені ним недоліки слід було усунути до 15.04.2021 року.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач в період з 01 по 12 лютого 2021 року провів позапланову перевірку додержання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки готелю «Вілла Білла», ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами проведеної перевірки 12 лютого 2021 року склав акт № 4, у якому зафіксував ряд порушень Правил пожежної безпеки в Україні, серед яких, зокрема:

1. Дерев`яні конструкції горища будівлі не оброблено вогнетривким розчином (пункт 2.5 розділу ІII Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417 (далі Правила № 1417);

2. Не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (пункт 1.20 розділу ІV Правил № 1417)

3. Не заключено угоду на обслуговування автоматичної пожежної сигналізації (п. 1.4 розділу V Правил № 1417);

4. Не виведено на пульт центрального спостереження автоматичну пожежну сигналізацію (пункт 1.2 розділу ІV Правил № 1417);

5. Територія підприємства, а також будівлі, споруди, приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки згідно з ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (пункт 8 розділ II Правил № 1417);

6. Не встановлено автоматичну пожежну сигналізацію в кухні, складському приміщенні, дерев`яному залі та в котельні (пункт 1.2 розділу V Правил №1417);

7. Заклад не забезпечено пожежним щитом з необхідним протипожежним інвентарем (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.) (пункт 3.11 розділу V Правил № 1417);

8. Не забезпечено будівлю необхідною кількістю води для здійснення пожежогасіння (пункт 2.1 розділу V Правил №1417);

9. Не забезпечено всі приміщення сертифікованими вогнегасниками (пункт 3.6 розділу V Правил №1417);

10. Не заборонено влаштування та експлуатацію тимчасових ліній електромережі в складському приміщенні (пункт 1.8 глави 1 розділу IV Правил № 1417);

11. Посадова особа не пройшла навчання по програмі пожежно-технічного мінімуму, відповідальна за організацію заходів з пожежної безпеки (пункт 16 розділу ІІ Правил № 1417);

12. Не встановлено систему блискавкозахисту для захисту будівлі від прямих попадань блискавки та первинних її проявів (пункт 1.21 розділу ІV Правил № 1417);

13. Не розроблено план евакуації з відповідного поверху із зазначенням евакуаційних виходів та шляхів руху до них, місць розміщення первинних засобів пожежогасіння (пункт 5 розділу ІI Правил № 1417);

14. На шляхах евакуації з третього поверху на перший влаштовано дерев`яні сходи, чим зменшено клас їх вогнестійкості (мінімальне значення класу вогнестійкості R 60) (пункт 2.23 глави 2 розділу ІII Правил № 1417);

15. З`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів виконані скруткою (пункт 1.6 розділу ІV Правил № 1417).

12.02.2021 року позивач прийняв припис № 3 про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, яким запропоновано вжити заходи по усуненню порушень, виявлених перевіркою, у строк до 15 квітня 2021 року.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до вимог статей 64, 65, 66 Кодексу цивільного захисту України, Головне управління ДСНС України у Рівненській області здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно з частиною 3 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Отже, обов`язковою передумовою для застосування судом заходів реагування, шляхом повного або часткового зупинення експлуатації приміщення, є існування таких порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті, які створюють загрозу здоров`ю та життю людей.

Відповідно до розділу 4 Національного класифікатора ДК 019:2010 «Класифікатор надзвичайних ситуацій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457, надзвичайна ситуація техногенного характеру це порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті унаслідок транспортної аварії (катастрофи), пожежі, вибуху, аварії з викиданням (загрозою викидання) небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин, раптового руйнування споруд; аварії в електроенергетичних системах, системах життєзабезпечення, системах телекомунікацій, на очисних спорудах, у системах нафтогазового промислового комплексу, гідродинамічних аварій тощо.

Згідно з положеннями ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять», небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Відповідно до пункту 43 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України, техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з вимогами пункту 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України, пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Встановлені позивачем за результатами перевірки відповідача порушення вимог правових актів з питань пожежної безпеки, є такими, які, на думку апеляційного суду, створюють загрозу здоров`ю та життю людей, оскільки, у разі загоряння, сприятимуть швидкому поширенню вогню.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що застосований захід реагування не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

При цьому, такий захід має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Доводи відповідача про передчасне звернення позивача до суду з вказаним позовом, суд вважає безпідставними, оскільки наявність порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є самостійною підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування, незалежно від виконання вимог припису.

Щодо тверджень відповідачки про те, що вона не є користувачем приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , то апеляційний суд зазначає, що із доказів, які є у справі, а саме протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, слідує, що відповідачка є посадовою особою готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Акт перевірки відповідачка підписала без зауважень та не заперечила того факту, що вона має відношення до готелю «Вілла Білла».

Щодо договору від 14.01.2021 року про розірвання договору позички, то апеляційний суд звертає увагу на те, що такий не містить інформації про дату та номер основного договору та може свідчити тільки про те, що відповідачка може володіти готелем на певній правовій підставі. Однак вказані обставини не спростовують того факту, що відповідачка є керівником готелю «Вілла Білла», а відповідальність за порушення пожежних правил несе не лише власник суб`єкта господарювання, а і його керівник.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в справі № 300/1089/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Постанова складена 02.11.2021 року