Справа № 461/4910/21
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/4910/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

представника позивача Бабій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови Галицької митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови Галицької митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил №0195/20900/21 від 18.05.2021 р.

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 покликається на те, що постановою Галицької митниці Держмитслужби від 18.05.2021 року у справі про порушення митних правил № 0195/20900/21 його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено на мене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 193127,31 грн. Оскаржувану постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Стверджує, що не є суб`єктом відповідальності за дане правопорушення, оскільки автомобіль ввозився не ним, а громадянином ОСОБА_2 , якого він на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24 червня 2020 року, уповноважив на придбання автомобіля «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 , доставку транспортного засобу та його митне оформлення. Декларування автомобіля також проводив не він, а ФОП ОСОБА_3 . Також вказав, що розмір суми митного платежу і розмір штрафу передбаченого ст.485 МК України встановлений митницею, є незаконним і необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять належних відомостей про митну вартість транспортного засобу. При визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення митний орган керувався службовою запискою, яка не є звітом (актом) про оцінку або висновком експерта. Просив задовольнити позов, скасувати постанову як незаконну, а провадженні по справі закрити.

Представник позивача в ході судового розгляду позов підтримала з підстав наведених у ньому, просила заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечує та просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що саме позивач є суб`єктом відповідальності за дане правопорушення, оскільки ФОП ОСОБА_3 був лише уповноваженою позивачем особою для здійснення декларування. Також вказав, що під час провадження у справі не було допущено жодних порушень, постанова винесена законно, доводи позивача є необґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено наступне.

Згідно постанови про порушення митних правил №0195/20900/21 від 18.05.2021 р., 26.06.2020 для здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Галицької митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UА209180/2020/029150 разом з товаросупровідними документами, зокрема: рахунок-фактура (іnvoice) № 26 від 22.06.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане 17.02.2020 компетентними органами Королівства Швеція, довіреність № НОН 792317 від 24.06.2020, акт про проведення митного огляду №UА209040/2020/020824 від 25.06.2020, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 7971 від 26.06.2020, cертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UА.005.35704-0 від 25.06.2020, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_3 від 07.04.2016, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № 002826124 від 16.01.2019.

За даними поданих документів, продавцем товару виступала швецька компанія РАLM TRUCK АВ (Реrsakerswagen 6, 23162 Тrelleborg), отримувачем - громадянин України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий 18.08.2006, Буським РВ УМВС України у Львівській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ).

Покупцем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання - громадянин України ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), декларантом - ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ).

Фактурна вартість товару становить - 5000 євро (згідно курсу НБУ станом на 26.06.2020

становить 149561 гривень), митна вартість - 155693,00 гривень, а загальна сума сплачених

митних платежів за вказаною митною декларацією становить 49821,76 гривень, а саме: мито на

транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами

15569,30 гривень, податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України

фізичними особами - 34252,46 гривень.

В ході проведення перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного автомобіля, Галицькою митницею Держмитслужби скеровано лист до швецької компанії РАLM TRUCK АВ (Реrsakerswagen 6, 23162 Тrelleborg) щодо продажу транспортного засобу марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 .

15.12.2020 швецька компанія РАLM TRUCK АВ (Реrsakerswagen 6, НОМЕР_8 ) повідомила митницю, що не є власником транспортного засобу та не здійснювала його продажу для експорту. Останнім власником автомобіля в Швеції було підприємство KVD HEAVY EQUIPENT AB, STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED.

24.12.2020 Галицькою митницею Держмитслужби скеровано лист до швецької компанії KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED) щодо продажу транспортного засобу марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 .

Компанія KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED) надала Галицькій митниці Держмитслужби копії рахунку-фактури (саsh іnvoice) від 23.06.2020 №F12626 та квитанції (гесеірt) від 23.06.2020, згідно яких автомобіль «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 було продано ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) за 101370 шведських крон, що згідно курсу НБУ станом на 26.06.2020 становить 289127,51 гривень.

Також, митними органами Королівства Швеції листом від 14.04.2021 надано копії рахунку-фактури (саsh іnvoice) від 23.06.2020 № Р12626 та квитанції (гесеірt) від 23.06.2020, згідно яких автомобіль «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 , було продано за 101370 шведських крон, що згідно курсу НБУ станом на 26.06.2020 становить 289127,51 гривень.

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Галицької митниці Держмитслужби від 12.01.2021, сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України вказаного автомобіля, з урахуванням інформації та копій документів, наданих підприємством KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED) станом на дату здійснення митного оформлення становить 114 197,53 гривень, а саме: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами 35686,73 гривні; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами - 78510,80 гривень. Враховуючи викладене, сума несплачених митних платежів складає 64 375,77 гривень.

Згідно з частиною першою статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Матеріалами справи встановлено, що особисто доставки транспортного засобу до митного органу позивач не здійснював, уповноважив на покупку та доставку автомобіля «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_2 , та уклав договір митно-брокерського обслуговування № б/н від 24.06.2020 із ФОП ОСОБА_3 на проведення декларування транспортного засобу. Також, надавав усі необхідні для декларування автомобіля документи за ціною 5000 євро, що позивачем фактично не оспорюється.

Згідно електронної митної декларації типу ІМ40ДЕ № UА209180/2020/029150, отримувачем транспортного засобу є громадянин України ОСОБА_2 , покупцем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання - громадянин України ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), декларантом - ФОП ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 264 МК України, митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом

митної декларації вона є - документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а

декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних

відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Такі відомості є відомостями, необхідними для митних цілей.

Законодавчо закріплене право декларанта або уповноваженої ним особи вибору методу визначення митної вартості товарів не звільняє від обов`язку подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, зокрема, щодо вартості товару, як це передбачено ст. 52 МК України.

Дії щодо заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо митної вартості товару та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 336 МК України встановлено, що однією з форм митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Наведені вище мотиви, обставини та факти спростовують твердження позивача про те, що він не може бути суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення.

Відповідач у поданому відзиві вказує, що в ході перевірки митного оформлення Галицькою митницею Держмитслужби скеровано лист до швецької компанії РАLM TRUCK АВ (Реrsakerswagen 6, 23162 Тrelleborg) щодо продажу транспортного засобу марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 , на який 15.12.2020 швецька компанія РАLM TRUCK АВ (Реrsakerswagen 6, 23162 Тrelleborg) повідомила, що не є власником транспортного засобу та не здійснювала його продажу для експорту. Останнім власником автомобіля в Швеції було підприємство KVD HEAVY EQUIPENT AB, STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED.

Також, 24.12.2020 Галицькою митницею Держмитслужби скеровано лист до швецької компанії KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED) щодо продажу транспортного засобу марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 . Компанія KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED) надала митному органу копії рахунку-фактури (саsh іnvoice) від 23.06.2020 №F12626 та квитанції (гесеірt) від 23.06.2020, згідно яких автомобіль «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 було продано Володимиру Гороху ( АДРЕСА_2 ) за 101370 шведських крон, що згідно курсу НБУ станом на 26.06.2020 становить 289127,51 гривень.

Окрім цього, митними органами Королівства Швеції листом від 14.04.2021 надано копії рахунку-фактури (саsh іnvoice) від 23.06.2020 № Р12626 та квитанції (гесеірt) від 23.06.2020, згідно яких автомобіль «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 , було продано за 101370 шведських крон, що згідно курсу НБУ станом на 26.06.2020 становить 289127,51 гривень.

За таких обставин, враховуючи наявні докази та обставини подачі митної експортної декларації, відповідач вважає, що на момент митного оформлення автомобіля марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 , декларантом було подано документи необхідні для визначення митної вартості, відомості яких не відповідають відомостям у документах, наданих продавцем товару - швецькою компанією KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED).

При цьому, службова записка управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Галицької митниці Держмитслужби від 12.01.2021 підставою для визначення вартості автомобіля та суми несплачених митних платежів не була, оскільки сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України вказаного автомобіля визначена митними органами за даними документів, наданих підприємством KVD HEAVY EQUIPENT AB (STORAS INDUSTRIGATAN 10B, 42469 ANGERED), станом на дату здійснення митного оформлення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, посилаючись в оскаржуваному рішенні про притягнення позивача до відповідальності, а також у відзиві на факти які були встановлені відповідними доказами, перелік та зміст яких наведений у постанові, всупереч положенням ч.2 с. 77 КАС України, відповідач не долучив до відзиву та не надав суду жодного з наведених документів.

Таким чином, відповідач не представив суду жодного документа який став підставою для ухвалення рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Наведене також вказує на те, що доводи позивача про те, що розмір суми митних платежів і розмір штрафу є необґрунтованими, в сукупності з тим, що відповідачем не представлено суду жодного доказу який ставить під сумнів документи долучені позивачем до позовної заяви з приводу митної вартості транспортного засобу, зокрема висновку експертного дослідження, в ході судового розгляду відповідачем належними та допустимими доказами спростовані не були.

Вирішуючи питання щодо суб`єкта відповідальності за вказане порушення, суд також враховує наступне.

Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 266 Митного кодексу України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки. права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Встановлено, що декларування транспортного засобу марки «SCANIA» модель «R400», номер кузова НОМЕР_1 було здійснено від імені ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ФОП ОСОБА_3 ), що стверджується даними електронної митної декларації типу ІМ40ДЕ № UА209180/2020/029150.

Згідно п. 5.3 Договору митно-брокерського обслуговування № б/н від 24.06.2020, замовник несе відповідальність за відповідність кількості вантажу, документів та інших даних, що подаються для митного оформлення.

У даній ситуації таку відповідальність несе ОСОБА_1 , оскільки ФОП ОСОБА_3 являвся представником особи відповідальної за фінансове врегулювання позивача, а ОСОБА_2 лише перевізником транспортного засобу.

Доказів належного виклику позивача для надання пояснень митному органу матеріали справи також не містять, хоча відповідач наводить це у відзиві.

Письмових пояснень, наданих митному органу, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суду також не надано.

Разом з тим, подача декларації митним брокером, а не особисто позивачем не виключає відповідальності ОСОБА_1 .

Водночас, у постанові Верховного Суду, на яку посилається позивач Судом встановлено фактично інші обставини, такі правовідносини не є ідентичними та тотожніми, і не підлягають обов`язковому застосуванню у цій справі.

Щодо тверджень позивача, що в останнього не було прямого умислу на заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору, суд зазначає наступне.

Митним кодексом України не передбачено норми, якою передбачено виключно прямий умисел правопорушення за ст.485 МК України. Так, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю. Для кваліфікації дій за ст.485 МК України не мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали шкідливі наслідки.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували відсутність у діях позивача наміру на зменшення митного платежу.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №760/20661/15-а, а саме, що аналіз диспозиції статті 485 Митного кодексу України свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю). Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

Відповідно до положень статті 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (частина перша статті 51 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач при подачі документів для митного оформлення надав митному органу документи визначені вищенаведеними положеннями Митного кодексу України.

Надані позивачем митному органу та суду документи не містять ознак підробки та у них наявні відомості, для визначення складових митної вартості товару та ціни.

Доказів наявності у позивача інших документів, ніж ті, які подані до митного органу, відповідачем не надано суду.

Водночас, дії позивача щодо проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу, з якої сплачені митні платежі, вказують на відсутність волі або наміру позивача щодо ухилення від сплати митних платежів у певному розмірі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду, серед іншого, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Більше того, всупереч вищезгаданих положень КАС України, відповідач не довів належними засобами доказування обґрунтованості та законності ухваленого ним рішення про притягнення до відповідальності позивача, що являється підставою для скасування даного рішення (постанови) суб`єкта владних повноважень.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного вище, з врахуванням положень ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід надіслати на новий розгляд до Галицької митниці Держмитслужби. Водночас, зважаючи на те, що матеріали зазначеного провадження фактично знаходяться у митному органі, уповноваженим посадовим особам митниці слід повторно розглянути дану справу, а під час нового розгляду врахувати наведені у даному рішенні обставини, доводи та мотиви, які стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, зокрема наявний в матеріалах справи висновок експертного автотоварозавчого дослідження та доводи наведені позивачем, надавши їм відповідну оцінку.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених доводів та мотивів, встановлених судом обставин даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки вимога про закриття провадження, в даному конкретному випадку, задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Постанову Галицької митниці Держмитслужби від 18.05.2021 р. у справі про порушення митних правил №0195/20900/21 - скасувати.

В решті вимог позовної заяви відмовити.

Справу про порушення митних правил №0195/20900/21 відносно ОСОБА_1 надіслати до Галицької митниці Держмитслужби на новий розгляд.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_6 );

Відповідач: Галицька митниця Держмитслужби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ).

Повне рішення складено 01 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.