Справа № 160/8932/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року Справа № 160/8932/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити йому пенсію на пільгових умовах за Списком №2 згідно із п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.05.2021 року зарахувавши до його пільгового стажу період роботи з 21.06.85 р. по 08.09.93 р., з 12.06.2001 року по 31.03.2002 року, з 10.02.2006 року по 30.03.2008 року, з 01.04.2008 року по 21.04.2010 року, з 23.04.2010 року по 22.11.2011 року, з 24.11.2011 року по 28.03.2013 року.
В обґрунтування позову зазначив, що маючи необхідний загальний та пільговий стаж звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно із п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте оскарженим рішенням йому відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Позивач вважає рішення Комісії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач проти задоволення позову заперечив та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надані позивачем документи не підтверджують наявність у нього необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком згідно із п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначає, що періоди з 12.06.2001 року по 31.03.2002 року, з 10.02.2006 року по 30.03.2008 року, з 01.04.2008 року по 21.04.2010 року, з 23.04.2010 року по 22.11.2011 року, з 24.11.2011 року по 28.03.2013 року не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з тим, що довідки про підтвердження пільгового стажу позивача не відповідають вимогам додатку 5 Постанови 920 від 05.07.2006 року. Звертає також увагу суду, що період роботи з 21.06.85 р. по 08.09.93 р. зарахований до пільгового стажу позивача.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що після досягнення 55 віку, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно із п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням комісії від 24.05.2021 р. №8 відповідач відмовив позивачеві у призначенні бажаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, що зараховується до Списку №2.

При цьому, у рішенні також зазначено, що у записах трудової книжки № 11 та 12 від 24.05.1994 року по 16.03.1996 року є виправлення в даті приказу.

Вважаючи це рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Фактично спірним у межах розгляду цієї справи є дії відповідача щодо не зарахування позивачеві періодів роботи з 12.06.2001 року по 31.03.2002 року, з 10.02.2006 року по 30.03.2008 року, з 01.04.2008 року по 21.04.2010 року, з 23.04.2010 року по 22.11.2011 року, з 24.11.2011 року по 28.03.2013 року до пільгового стажу за Списком №2. Із наданих до суду доказів встановлено, що період роботи з 21.06.85 р. по 08.09.93 р. зарахований до пільгового стажу позивача.

При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991року № 1788-XII, пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (пункт 4.5 Порядку № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, у тому числі, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Списки № 1, 2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі» та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалася після цієї дати) застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Так, у період роботи позивача з 12.06.2001 року по 31.03.2002 року, з 10.02.2006 року по 30.03.2008 року, з 01.04.2008 року по 21.04.2010 року, з 23.04.2010 року по 22.11.2011 року, з 24.11.2011 року по 28.03.2013 року на посаді машиніста трубоукладника дільниці з обслуговування хвостового господарства водопостачання та водія навантажувача гідравлічного діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та відповідач не заперечує приналежність цих посад до посад, робота на яких зараховується до пільгового обчислення за Списком № 2.

Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки та відповідною уточнюючою довідкою. При цьому, судом відхиляються доводи відповідача, що довідки про підтвердження пільгового стажу позивача не відповідають вимогам додатку 5 Постанови 920 від 05.07.2006 року, з огляду на те, що відповідач не пояснив які саме недоліки містять довідки та який саме стаж не може бути зарахований позивачеві у зв`язку з цими недоіликами.

Окрім того, оскаржене рішення відповідача містить посилання з приводу стажу позивача у період з 24.05.1994 року по 16.03.1996 року та враховуючи приведені у такому рішенні мотиви з урахуванням не надання відповідачем у відповідного розрахунку, суд вважає, що цей стаж також не зарахований позивачеві.

Надаючи оцінку таким мотивам відповідача суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.

Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з 24.05.1994 року по 16.03.1996 року.

Пунктом 1 частини 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, з урахуванням того, що наданими до суду доказами підтверджено право позивача на призначення пенсії за віком згідно із п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачеві бажану пенсію з 18.05.2021 року.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподіленню згідно із правил статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 2, 9, 73, 90, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.05.2021 р. №8 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 12.06.2001 року по 31.03.2002 року, з 10.02.2006 року по 30.03.2008 року, з 01.04.2008 року по 21.04.2010 року, з 23.04.2010 року по 22.11.2011 року, з 24.11.2011 року по 28.03.2013 року, а період роботи з 24.05.1994 року по 16.03.1996 року до загального страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 18.05.2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна