Справа № 497/1327/2021
Суддя: Раца В. А.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 497/1327/2021
Провадження № 2-а/497/13/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Начальник відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Ізмаїльського прикордонного загону Південного РУ ДПС України підполковник Дзюра Руслан Михайлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 року представник позивача адвокат Будігай О.В., який здійснює свої повноваження на підставі ордеру від 12.07.2021 року №1052551 (а.с.17), договору №04 про надання правової допомоги (а.с.18-25) та додатку №01 до Договору (а.с.26), звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Ізмаїльського прикордонного загону Південного РУ ДПС України підполковник Дзюра Р.М., та просить постановити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову № 147418, винесену 04.06.2021 року начальником відділу прикордонної служби Болград» І категорії (тип Б) підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень, а також на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження по справі. Окрім цього просить стягнути судові витрати, які поніс та понесе позивач, у зв`язку з розглядом даної позовної заяви.
Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 09.07.2021 року дружиною ОСОБА_1 у відділенні поштового зв`язку «Болград-2» АТ «Укрпошта» отримано рекомендованого листа від Відділу прикордонної служби «Болград», адресованого на ім`я ОСОБА_1 . При ознайомленні зі змістом цього листа, позивачу стало відомо, що Постановою № 147418 від 04.06.2021 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 04.06.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. При цьому в постанові зазначено, що 03.06.2021 року о 18 годині 50 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виноградівка-авто» було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який знаходився в контрольованому прикордонному районі без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги п.7 Положення про прикордонний режим. Всупереч ст. 279 КУпАП та інструкції з оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення, уповноважена особа ДПСУ розпочала розгляд справи без участі ОСОБА_1 , при цьому його не було повідомлено належним чином про місце і час розгляду справи стосовно нього. Протокол про адміністративне правопорушення складався 04 червня 2021 року, в той час, коли фактично позивач перебував на лікарняному. Всупереч прямим нормам Конституції України, уповноважена особа ДПСУ притягнула вдруге до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення позивача, а саме в Болградському районному суді розглядається справа № 497/979/21, в т.ч. за протоколом від 03.06.2021 року серії «ПдРУ» № 305901 за яке передбачена відповідальність за ст.204-1 КУпАП, яке начебто вчинив Позивач. Так в постанові від 04.06.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 було виявлено та затримано на пункті пропуску без документів, що посвідчують його особу, в той час як в протоколі № 305901 від 03.06.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон України на автомашині в пункті пропуску «Виноградівка-авто» без відповідних документів, без дозволу відповідних органів влади. Позивач стверджує, що перебуваючи 03.06.2021 року на міжнародному пункті пропуску «Виноградівка-авто» він мав при собі водійське посвідчення серії « НОМЕР_1 , яке знаходилося у підлокітнику автомобіля «Mercedes Benz», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 . Проте працівники прикордонного наряду міжнародного пункту пропуску «Виноградівка-авто» не надали можливості Позивачу пред`явити їм документи, що посвідчують його особу. Також слід зазначити, що працівники ДПСУ відразу затримали позивача та застосували до нього спецзасіб «кайданки», що унеможливлювало пред`явлення відповідного документу. Він вважає, що постанову складено з порушенням чинного законодавства, вона не відповідає дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю.
Також в той самий день представник позивача адвокат Будігай О.В. надав клопотання (а.с.30), в якому просить визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду з цім позовом та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, так як про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо 09.07.2021 року після отримання рекомендовано листа, в якому містилася вище зазначена постанова, а починаючи з 04.06.2021 року по 16.07.2021 року позивач постійно знаходився на стаціонарному лікуванні.
17.08.2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 , в якому він просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, свій відзив обґрунтовує тим, що позивачем пропущений строк для звернення з цим позовом до суду, а саме строк звернення сплинув 14.06.2021 року. Також позивачу було доведено про час розгляду справи про адміністративне правопорушення усно та зроблений запис по час і місце розгляду у протоколі. Позивач відмовився підписувати протокол, про що також зроблений запис відповідно до ч.3 ст.256 КУпАП. Окрім цього безпідставність посилання позивача, що тільки 09.07.2021 року він довідався про винесену постанову, оскільки за адвокатським запитом ОСОБА_4 від 11.06.2021 року вже надавалась інформація про адміністративні правопорушення. Щодо твердження позивача, що протокол складався на момент його знаходження на лікарняному, представник відповідача спростовує тим, що протокол складався на момент фактичного знаходження ОСОБА_1 в пункті пропуску «Виноградівка», а саме 03.06.2021 року. Наступного для протокол був розглянутий та винесена відповідна постанова. Щодо складання двох протоколів за одне правопорушення, представник відповідача зазначає, що ст.202 КУпАП передбачає відповідальність за знаходження та перебування ОСОБА_1 в прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі без документів, що посвідчують особу, в той час, як відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена за спробу незаконного перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів. Тому протоколи були складені за різними складами скоєних правопорушень. Окрім цього представник зазначає, що станом на 18:50 годину 03.06.2021 року під час перебування ОСОБА_1 в пункті пропуску «Виноградівка» документи, що посвідчують особу даним громадянином не представлялись та не надавалися, хоча у нього була така можливість. Тільки о 21.30 годині дружина правопорушника доставила паспорт громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 . Так як до цього часу не можливо було встановити особу правопорушника, тільки після пред`явлення паспорта о 23:00 годині складався протокол про адміністративне правопорушення, тому представник відповідача вважає складену постанову законної у зв`язку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні позову.
31.08.2021 року від представника позивача Будігай О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відзив подано з пропущення строку зазначеного в ухвалі про відкриття провадження, тому він не повинен розглядатися під час розгляду справи. Він знову зазначає про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутність доказів протиправного вчинку позивача, явне та безспірне зловживання відповідачем своїх процесуальних прав та обов`язків.
07.09.2021 року на електронну адресу суду надійшло заперечення представника відповідача на відповідь на відзив.
Позивач ОСОБА_1 та його представник Будігай О.В. в судове засідання надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Наполягали на розгляд справи 01.11.2021 року, так як відповідач зловживає своїми процесуальними правами, щодо не з`явлення у чергове судове засідання.
Представник відповідача - Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про час, місце та розгляд справи був повідомлений належним чином. Так, Командир військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 30.09.2021 року надав електронною поштою до суду клопотання про відкладення розгляду справи, через перебування представника відповідача Павловського В.Р. на лікуванні, при цьому суду не були надані відповідні докази цього твердження, але суд відклав розгляд справи на 01.11.2021 року. В день призначення розгляду справи, а саме 01.11.2021 року в.о.командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 знову надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника відповідача Павловського В.Р., знов таки не надаючи доказів та не зазначаючи неможливість прибуття в судове засідання іншого представника відповідача, тому суд вважає не поважною причину відкладення судового розгляду та з урахуванням письмової позиції відповідача щодо позову, наявної в матеріалах справи, вважає за можливим розглянути справу у даному судовому засіданні.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Ізмаїльського прикордонного загону Південного РУ ДПС України підполковник Дзюра Р.М., у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, та дослідивши докази надані відповідачем, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення № 147418 була постановлена 04.06.2021 року, позивач під час її постановлення не був присутній, доказів її надіслання ОСОБА_1 та її отримання ним в матеріалах справи не має, а до суду він звернувся з позовом 26.07.2021 року, в той час як на конверті є відмітка про відправлення датована 19.07.2021 року. Як зазначає позивач в своєму позові про постановлення даної постанови йому стало відомо 09.07.2021 року, після отримання рекомендованого листа в відділенні поштового зв`язку «Болград-2» АТ «Укрпошта» його дружиною, тобто позивачем порушено відповідний строк на звернення до суду.
Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
Приписами ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Позивач, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду, зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст.161 КАС України).
Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.
Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 04.06.2021 року по 16.07.2021 року постійно знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою сімейного лікаря КНП «Болградська центральна районна лікарня» Болградської міської ради Одеської області, інформаційною довідкою від 11.06.2021 року, довідками КНП «МКЛ №11» ОМР (а.с.34-37), тобто за цей період він не мав можливості звернутися до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.
Тому суд вважає поважною причину пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду з позовом та поновлює цей строк.
Відповідно до завдання адміністративного судочинства, визначеного у ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Наказом МВС України від 18.03.2013 року № 898 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України Матеріалів справ про адміністративні правопорушення» була затверджена Інструкція з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення.
В пункті 2 розділу 1 Інструкції зазначено, що ця Інструкція визначає порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів справ про адміністративні правопорушення, протидію яким відповідно до статті 222-1, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП віднесено до компетенції державної прикордонної служби України.
Відповідно до п.1 розділу 3 Інструкції, щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Адміністративна відповідальність за ст. 202 КУпАП настає за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.
Так, згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення № 147418 від 04 червня 2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП за те, що він 03.06.2021 року о 18 годині 50 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виноградівка-авто», знаходився в контрольованому прикордонному районі без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги п.7 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року, з накладенням адміністративного стягнення у виді 170 грн. штрафу (а.с.39-40).
Позивачем заперечується вчинення адміністративного правопорушення яке йому інкримінуються.
Відповідачем на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище правопорушення, надано відеозапис, на якому на думку відповідача зафіксоване зазначене правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147 «Про прикордонний режим», затверджено Положення про прикордонний режим.
Відповідно до п.7 Положення встановлено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.
Відповідно до пп.1 п.2 Положення встановлено, що документами, які посвідчують особу громадянина України є: паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі.
Уповноважена особа ДПСУ виключно у разі відсутності у позивача документів, що посвідчували його особу, мала право розглянути у законному порядку питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.202 КупАП.
Позивач стверджує, що перебуваючи 03.06.2021 року на міжнародному пункті пропуску «Виноградівка-авто» він мав при собі водійське посвідчення серії « НОМЕР_1 , яке знаходилося у підлокітнику автомобіля «Mercedes Benz», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .
Так, 03.06.2021 року позивач, перебуваючи на міжнародному пункті пропуску «Виноградівка-авто», був затриманий працівниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Ізмаїльського прикордонного загону Південного РУ ДПС України. Більш того під час такого затримання до Позивача застосовано спецзасіб «кайданки» («наручники»), в результаті чого він був позбавлений права пред`явити документ, який посвідчує його особу.
Крім того відповідачем не доведено, що працівники ДПСУ вимагали у позивача пред`явити необхідні документи для встановлення його особи.
Факт знаходження водійського посвідчення серії « НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 підтверджується змістом акту прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для зберігання, складеного 03.06.2021 року контролером арештмайданчику № 9 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_7 при прийнятті від поліцейського СРПП Болградського РВП Константинова Івана Степановича автомобіля «Mercedes - Benz», держаний реєстраційний знак НОМЕР_2 (а.с.50).
Водійське посвідчення серії « НОМЕР_1 було отримано 08.07.2021 року адвокатом ОСОБА_1 Германом О.О., при отриманні на арештмайданчику № 9 автомобіля «Mercedes - Benz», держаний реєстраційний знак НОМЕР_2 . Вказаний факт підтверджується розпискою ОСОБА_8 та актом прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для видачі (повернення) від 08.07.2021 (а.с.49,50).
Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При розгляді справи про скасування Постанови від 04.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує приписи ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а саме застосувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.
Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах:
- № 16437/04 «Кобець проти України» (п.43);
- № 25657/94 «Авшар проти Туреччини» (п. 282);
- № 42310/04 «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 147), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
В ході розгляду даної справи відповідачем, на якого у даному випадку покладений обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій, всупереч вимогам ст.251 КУпАП не доведено належними та допустимими засобами доказування вчинення позивачем 03 червня 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.126 КУпАП.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача ОСОБА_1 , викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь особи відносно якої складена постанова, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова не дає підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП.
При цьому, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини, відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, тобто не тільки зафіксувати його шляхом складення постанови, однак такі докази відсутні та до письмових пояснень надані не були.
Отже, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі ст.ст.202, 247 ч.1 п.1, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.5,19,7,241-246,250,251,255,286,297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Начальник відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Ізмаїльського прикордонного загону Південного РУ ДПС України підполковник Дзюра Руслан Михайлович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 147418, винесену 04.06.2021 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » І категорії (тип Б) підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях подій і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца