Справа № 820/2523/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 820/2523/17

касаційне провадження № К/9901/41329/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Хартрон»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Рєзнікова С.С.; судді - Бегунц А.О., Старостін В.В.)

у справі № 820/2523/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Хартрон»

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Хартрон» (далі - ПАТ «Хартрон»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області; відповідач; контролюючий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 17 березня 2017 року № .

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 09 серпня 2017 року адміністративний позов задовольнив, дійшовши висновку про те, що оскільки уточнюючий розрахунок подано платником до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, то відповідачем безпідставно не враховано здійснене коригування до зведеної податкової накладної від 31 травня 2016 року № 128 на зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на 173766,80 грн та не призначено позапланову перевірку для встановлення фактичних обставин справи з урахуванням поданого ПАТ «Хартрон» уточнюючого розрахунку.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 07 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове - про відмову в задоволенні адміністративного позову. Вирішуючи спір, суд зазначив, що контролюючий орган дійшов цілком обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), і заниження суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2016 року в розмірі 2918104,00 грн.

ПАТ «Хартрон» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року та залишити без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому звертає увагу на те, що ним до отримання 28 лютого 2017 року акта камеральної перевірки самостійно виявлено та 23 лютого 2017 року виправлено помилку, яка виникла при складанні податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року, а тому в ГУ ДФС у Харківській області були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04 грудня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Хартрон».

12 грудня 2017 року від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому Розділом VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку даних ПАТ «Хартрон», задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо суми від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника в банку за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2016 року, за результатами якої складено акт від 17 лютого 2017 року № 317/20-40-12-02-26/14313062.

Перевіркою встановлено порушення платником вимог пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 ПК України у зв`язку з чим контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 березня 2017 року № , згідно з яким зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 2918104,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного акта індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За правилами пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 50.2 статті 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Отже, пунктом 50.2 статті 50 ПК України встановлено обмеження щодо уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.

Натомість після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 13 червня 2019 року у справі № 820/5299/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/4013/14, від 31 серпня 2020 року у справі № 820/6771/16.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що позивачем у травні 2016 року складено зведену податкову накладну від 31 травня 2016 року № 128 та нараховано податкові зобов`язання на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час придбання або виготовлення товарів/послуг, необоротних активів, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях, на суму податку на додану вартість у розмірі 175009,12 грн.

У грудні 2016 року під час здійснення перерахунку частки використання товарів/послуг та необоротних активів у неоподаткованих операціях у розмірі 52,49 % ПАТ «Хартрон» виявлено помилку в зведеній податковій накладній від 31 травня 2016 року № 128, яка з урахуванням нового коефіцієнта призвела до надмірного нарахування 2918104,16 грн податкових зобов`язань за придбання нежитлових приміщень, які із самого початку використовувалися тільки в оподатковуваних операціях.

23 лютого 2017 року, тобто після складання акта камеральної перевірки, проте до прийняття оскаржуваного акта індивідуальної дії, позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровано розрахунок коригування від 31 грудня 2016 року № 269 до зведеної податкової накладної від 31 травня 2016 року № 128 на зменшення податкових зобов`язань на 173766,8 грн та надано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації за грудень 2016 року.

ПАТ «Хартрон» вправі було подати наведений уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, а контролюючий орган мав право на проведення позапланової перевірки платника за відповідний період.

Однак, у спірній ситуації контролюючий орган, отримавши від позивача уточнюючий розрахунок до податкової декларації за грудень 2016 року, не провів позапланову перевірку платника за відповідний період, а прийняв спірне податкове повідомлення-рішення.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що Харківський апеляційний адміністративний суд скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, яка відповідає закону.

Згідно зі статтею 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Хартрон» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року скасувати.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року залишити в силі.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Хартрон» витрати зі сплати судового збору в розмірі 52525,87 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді С. С. Пасічник

Р. Ф. Ханова