Справа № 160/13505/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у розгляді трудової книжки для проведення підрахунку страхового стажу для призначення ОСОБА_1 , пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати страховий стаж за періоди: з 01.09.1978 року 01.02.1984 року, з 10.05.1984 року по 06.08.1986 року, з 11.09.1986 року по 14.08.1989 року (на пільгових умовах), з 01.10.1990 р. по 12.11.1990 р., з 17.11.1992 р. по 12.10.1993 р., з 26.10.1993 року по 25.11.1996 року, з 26.11.1996 року по 20.05.2002 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 14.07.2021 року звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.07.2021 року відмовлено в призначенні пенсії за віком, в якому зазначили, що трудову книжку серії НОМЕР_1 не взято до розгляду, оскільки дата народження заявниці дописана іншими чорнилами. Крім того, працівниками ГУПФУ в Дніпропетровській області не надано розрахунку страхового стажу, який за їх обчисленням складає 14 років 00 місяців 07 днів, за відсутністю розгляду трудової книжки. Позивачка не погоджується з відмовою у призначенні пенсії за віком, вважає дії Відповідача щодо відмови в розгляді трудової книжки для підрахунку страхового стажу, а також підрахунку страхового стажу неправомірними. У зв`язку з цим звернулась до суду з цим позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
30 вересня 2021 року Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що неможливо прийняти до розгляду трудову книжку НОМЕР_1 , яку надав Позивач, оскільки дата народження заявниці дописана іншими чорнилами, що суперечить нормам закону оскільки запис в трудову книжку внесено з порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Додатково уточнюючих документів Позивачем не надано. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж Позивача склав 14 років 00 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Враховуючи викладене, Позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якості відповідача-2. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
14 липня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 99 від 20.07.2021 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки за поданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж, обчислений у відповідності до вимог чинного законодавства, становить 14 років 00 місяців 07 днів. Трудову книжку серії НОМЕР_2 не взято до уваги, оскільки дата народження позивачки дописана іншими чорнилами.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідках.

З аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

У трудовій книжці позивача записи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка, діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлений відповідачем недолік оформлення трудової книжки, а саме дата народження заявниці дописана іншими чорнилами в порушення п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, не може вважатися достатньою підставою неврахування її відомостей при обчисленні стажу роботи, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Суд зауважує на тому, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком, саме на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 99 від 20.07.2021 року.

Проте, в своїй позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у розгляді трудової книжки для проведення підрахунку страхового стажу для призначення ОСОБА_1 , пенсії за віком, проте, з урахуванням ч. 1 ст. 2 КАС України та ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних визнавши протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 99 від 20.07.2021 року про відмову у призначенні пенсії.

При цьому, суд зауважує, що приймаючи рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідач посилався на недоліки в оформленні трудової книжки, яку не прийняв до розгляду, проте, питання щодо зарахування трудового стажу за періоди: з 01.09.1978 року 01.02.1984 року, з 10.05.1984 року по 06.08.1986 року, з 11.09.1986 року по 14.08.1989 року (на пільгових умовах), а також періоди роботи з 01.10.1990 р. по 12.11.1990 р., з 17.11.1992 р. по 12.10.1993 р., з 26.10.1993 року по 25.11.1996 року, з 26.11.1996 року по 20.05.2002 року Пенсійним фондом не вирішувалось та рішень про відмову у зарахуванні вказаних періодів роботи не приймалось.

Відповідно до ч.1 ст 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати страховий стаж за періоди: з 01.09.1978 року 01.02.1984 року, з 10.05.1984 року по 06.08.1986 року, з 11.09.1986 року по 14.08.1989 року (на пільгових умовах), з 01.10.1990 р. по 12.11.1990 р., з 17.11.1992 р. по 12.10.1993 р., з 26.10.1993 року по 25.11.1996 року, з 26.11.1996 року по 20.05.2002 року не підлягають задоволенню, як передчасні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 14 липня 2021 року, про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає достатніми підстави для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат у цій справу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн, оскільки порушення права, яке потребувало судового захисту, в першу чергу пов`язано з його протиправним рішенням.

Одночасно позивачу підлягає поверненню надміру сплачений судовий збір у розмірі 995, 20 грн.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 4200 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 30.07.2021 року та 03.08.2021 року між позивачкою та ТОВ «Дніпровський центр правового захисту» укладено договори № 30072101 та № 03082021 відповідно про надання правової допомоги/юридичних послуг.

У матеріалах справи містяться акт приймання-передачі наданих послуг № 30072101/1, № 03082021/1; рахунок-фактура на оплату наданих послуг № 30072101 від 30.07.2021 року, № 03082021 від 03.08.2021 року, платіжне доручення від 30.07.2021 року 01.07.2021 №, квитанція від 05.08.2021 року.

Однак, матеріали справи не містять, ані ордеру про надання правової допомоги, ані свідоцтва адвоката на зайняття адвокатською діяльністю, що унеможливлює розподілити витрати на правничу допомогу в розмірі 4200,00 грн., оскільки для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи повинен подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних саме адвокатом, та здійснених витрат саме адвокатом, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4200,00грн.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст, 77, 132, 139, 143, 243-246, 250, 263, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області № 99 від 20.07.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094, і.к. 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 14.07.2021 року, про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ЄДРПОУ- 13967927) судові витрати з оплати судового збору у сумі 908 грн. 00 коп..

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 995,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев