Справа № 560/1509/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1509/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

02 листопада 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світязь" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світязь" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2021 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства, зокрема щодо завищення суми бюджетного відшкодування, задекларованого у декларації з ПДВ за вересень 2020, завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, задекларованого у декларації з ПДВ за вересень 2020 року, мають характер припущень, відтак є необґрунтованими. Позивач вважає, що відповідач за результатами документальної перевірки дійшов помилкового висновку про непідтвердження реального характеру господарських операцій з поставки. Зазначає, що з метою виробництва електричних проводів та кабелів позивачем у ТОВ «Д.Трейд» придбавалась сировина (заготовка мідна для волочіння), що підтверджується договором поставки, видатковими та податковими накладними, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ і причепів, товарно-транспортними накладними, наказами про відрядження та іншими документами. Оплата за товар підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за період з серпня по вересень 2020 року. Позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки господарські операції є такими, що фактично відбулись та підтверджені належними документами.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на правомірність прийнятих рішень, оскільки за результатами позапланової документальної перевірки позивача встановлена відсутність необхідних ресурсів та об`єктів нерухомого майна для зберігання товару у постачальника - ТОВ «Д.Трейд» за адресою місця відвантаження товару. Також зазначає, що сертифікат якості, наданий позивачем, розроблений іншою юридичною особою ТОВ «Дифенс Метал», яке станом на дату видачі сертифікату не здійснювало фінансово-господарську діяльність, свідоцтво платника ПДВ анульоване. Відповідач вважає сертифікат таким, що не підтверджує виробництво вказаного виду товару, позаяк ТОВ «Д.Трєйд» не є безпосереднім його виробником, тому податковим органом проведено перевірку ланцюгів постачання товару від ТОВ «Укрвторсплав», ТОВ «Никметторг» та ПП «Опт Торг 2000». Відповідач вважає, що перевіркою вірно встановлено безпідставне документальне оформлення «нереальних» господарських операцій з придбання товару (катанки), відтак рішення є правомірними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що службовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області на підставі направлень від 27.11.2020 року та наказу №22309-П від 11.11.2020 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Світять» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складений Акт №43/22-01-07-03/14165839 від 14.01.2021, де зазначається про порушення:

- пп. «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289 із змінами і доповненнями, ТОВ «Світязь» завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації ПДВ за вересень 2020 року, в сумі 410592 грн.;

- вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289 (із змінами і доповненнями), ТОВ «Світязь» невірно заповнено додаток 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» за вересень 2020 року. На підставі акту прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2021 року №.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в акті перевірки висновки стосовно формування позивачем штучних показників податкового обліку з метою отримання незаконної податкової вигоди, є припущеннями за відсутності належних та допустимих доказів, які надаються в передбаченому законодавством порядку, тому дійшов до висновку про необґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, передбачено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити, як найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 160/3055/19 висловлено правову позицію щодо того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Також Верховний Суд у вказаній постанові звертає увагу на те, що відповідно до сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 805/686/17-а, від 12 липня 2019 року у справі № 808/109/18, від 9 липня 2019 року у справі № 810/1762/16 тощо) сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Так, з матеріалів справи встановлено, що основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Світязь" є виробництво електронних і електричних проводів та кабелів (КВЕД 27.32).

З метою забезпечення виробничого процесу та господарської діяльності між позивачем та ТОВ «Д.Трейд» укладений Договір поставки №22/07-20 від 22 липня 2020, предметом якого є постачання заготовки мідної для волочіння (катанки).

На виконання умов договору ТОВ «Д.Трейд» у вересні - жовтні 2020 здійснило чотири епізоди поставки окремих партій товару:

- 04.09.2020 року ТОВ «Д.Трейд» здійснило постачання позивачу продукції в кількості 21,982 тон. на суму 4803066,91 грн., в т.ч. ПДВ 800511,15 грн.;

- 17,09,2020 року ТОВ «Д.Трейд» здійснило постачання позивачу продукції в кількості 10,998 тон. на суму 2463552,05 грн., в т.ч. ПДВ 410592,01 грн.

Факти постачання та переходу права власності від постачальника ТОВ «Д.Трейд» до покупця позивача на вищевказані партії продукції підтверджуються:

- відносно партії продукції в кількості 21,982 тон на суму 4803066,91 грн., в т.ч. ПДВ 800511,15 грн. - видатковою накладною від 04.09.2020 № РН-0000011;

- відносно партії продукції в кількості 10,998 тон. на суму 2463552,05 грн., в т.ч. ПДВ 410592,01 грн. - видатковою накладною від 17.09.2020року №РН-0000013.

Обидві придбані позивачем вищенаведені партії продукції у постачальника фактично отримав водій позивача - ОСОБА_1 , що засвідчено його підписом у видаткових накладних.

Транспортування обох партій придбаної Позивачем у ТОВ «Д.Трейд» продукції, проводилось власним транспортом Позивача - автомобілем МЕРСЕДЕС БЕНЦ державний номер НОМЕР_1 з причепом ВХ93-03ХХ, загальною вантажопідйомністю 27,040 тон, водій - працівник підприємства ОСОБА_1 , що підтверджують: свідоцтво про реєстрацію ТЗ і причепа, ТТН №04/09 від 04.09.2020, ТТН №17/09 від 17.09.2020, накази про відрядження водія тощо

Оплату на користь ТОВ «Д.Трейд» за фактично поставлену 17.09.2020 року продукцію, позивачем проведено у безготівковій формі - 18.09.2020 (наступного дня після відвантаження та переходу права власності) згідно з платіжним дорученням № 83 на суму 2463552,05 грн., в т.ч. ПДВ 410592,01 грн.

В бухгалтерському обліку Позивача розрахунки з постачальником ТОВ «Д.Трейд» відображено по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»: сальдо на 01.09.2020 - 0 грн., оборот Дт -7266618,96 грн., оборот Кт 7266618,96 грн., сальдо на 30.09.2020 - 0 грн.

В зв`язку із здійсненням вищевказаної господарської операції з постачання Позивачу Продукції, ТОВ «Д.Трейд» в порядку п. 187.1 «б» ст.187 Податкового кодексу склало для Позивача податкову накладну № 5 від 17.09.2020 на загальну суму 2463552.05 грн.. в т.ч. ПДВ 410592,01 грн., яка відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України

12.10.2020 року за № була зареєстрована податковим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Усі податкові накладні, складені за наслідками цих господарських операцій, були зареєстровані податковими органами у встановленому порядку.

Крім того колегія суддів зауважує, що податковий орган не заперечує факт наявності у позивача заготовки мідної для волочіння (катанки) у об`ємах згідно з видатковими накладними, яка використовувалась ним у подальшому у виробництві, а також факт оплати за товар.

У постанові від 24 травня 2019 у справі № 826/7423/16 та у постанові від 04 червня 2020 у справі № 340/422/19 Верховний Суд зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Суд відхиляє доводи суб`єкта владних повноважень щодо сертифікату якості, оскільки наявність недоліків в оформленні сертифікатів якості (відповідності), так само і їх відсутність не є підставою для висновків про нереальність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Крім того, сертифікати якості (відповідності) не є документами бухгалтерського обліку чи податкового обліку, які засвідчують факт господарської операції ( постанова від 20 березня 2020 року у справі № 813/1872/13-а)

Колегія суддів зауважує, що в акті перевірки міститься висновок про те, що контрагенти-постачальники Товариства з обмеженою відповідальністю «Д. Трейд» по ланцюгу постачання не мають необхідних трудових та матеріально - технічних ресурсів для виробництва або постачання вказаного товару, крім того вчинили певні податкові правопорушення, про що свідчить отримана податковим органом інформація.

Законодавство передбачає можливість використання податковим органом інформаційних баз контролюючих органів з метою виконання покладених на останніх функцій та завдань. Разом з тим, наявна у інформаційних базах ДПС інформація не може в розумінні процесуального закону бути доказом стосовно реальності або нереальності господарських операцій. Висновки щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагентом позивача не можуть ґрунтуватись лише на інформації, що міститься у податковій базі відносно контрагентів постачальника, а повинні базуватись на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 у справі № 804/1984/16 суд вказує на те, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої, та злагодженості дій між ними. Крім того, колегія суддів зазначила, що висновки про відсутність у контрагентів по ланцюгу постачання трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 у справі №П/811/3228/14, у вказаній постанові Верховний Суд зазначає, що будь-яка податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, у тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Зокрема, посилання контролюючого органу на наявність актів як критерію оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки під час складення таких актів жодні первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належними доказами в розумінні процесуального Закону. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 у справі № П/811/3228/14, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Такі ж висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 у справі №826/6245/18: не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

У постанові від 13 жовтня 2020 у справі № 0340/1408/18 Верховний Суд зазначив, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються при визначенні фінансового результату, та права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності). Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. Визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у постачальників контрагента чи у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі не можуть бути самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Так, з матеріалів справи встановлено, що надані позивачем документи сумнівів у їх достовірності не викликають, будь-які дійсні розбіжності стосовно задекларованої суми оплати за договором, розміру податку, обсягів поставок тощо судом не виявлені, а відповідачем не доведені, також відсутні дефекти форми або змісту первинних (бухгалтерських) документів з тих, які були надані платником. Водночас, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на належних доказах, які спростовують факти поставок, не надані належні докази на підтвердження того, що відомості, які містяться в документах позивача, неповні, недостовірні або суперечливі.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо того, що вказані в акті перевірки висновки стосовно формування позивачем штучних показників податкового обліку з метою отримання незаконної податкової вигоди, є припущеннями за відсутності належних та допустимих доказів, які надаються в передбаченому законодавством порядку. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2021 року №.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.