Справа № 440/5902/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р. Справа № 440/5902/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, по справі № 440/5902/20

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до ОСОБА_1

про відшкодування завданих збитків,

ВСТАНОВИВ

Військова частина НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ВЧ НОМЕР_1 9833,91 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної державі в особі ВЧ НОМЕР_1 , внаслідок нестачі майна служби зв`язку, переданого під звіт;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ВЧ НОМЕР_1 108548,02 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної державі в особі ВЧ НОМЕР_1 , внаслідок нестачі майна квартирно-експлуатаційної служби, переданого під звіт.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведення службового розслідування, призначеного з метою з`ясування причин і умов виникнення недоліків та нестач майна зв`язку, виявлених під час проведення річної інвентаризації з обліку та зберігання майна служби зв`язку, було встановлено всі необхідні елементи для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності (заподіяння ним шкоди майну ВЧ НОМЕР_1 , причинний зв`язок між заподіянням шкоди та протиправними діями відповідача, вина ОСОБА_1 у скоєнні дій, що призвели до втрати майна). Крім того за результатами проведення позапланової інвентаризації квартирно-експлуатаційної служби Військової частини НОМЕР_1 , встановленої в Акті № 1379 від 16.05.2019, було виявлено нестачу майна, у зв`язку з чим, командиром ВЧ НОМЕР_1 було видано наказ № 755 від 24.05.2019 «Про результати проведення позапланової інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби військової частини станом на 21.04.2019», яким ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності за нестачу вказаного майна на суму 112028,38 грн. Вказана сума збитків відшкодована відповідачем лише в частині 3480,36 грн, шляхом утримання з грошового забезпечення під час звільнення. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що наявні всі, передбачені законодавством підстави для стягнення з відповідача на користь держави в особі ВЧ НОМЕР_1 майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , внаслідок нестачі майна, переданого йому під звіт.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 у справі №440/5902/20 відмовлено в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків повністю.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, не дослідження всіх доказів, наданих позивачем, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про необґрунтованість та помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності. Позивач наполягав, що за результатами проведення службового розслідування, призначеного за фактом нестачі, зокрема, комплекту радіостанцій Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807RKFA506, переданих під звіт старшині ОСОБА_1 згідно накладної від 04.07.2017 № 2238/284/17, було встановлено всі необхідні елементи для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності, а саме заподіяння ним шкоди - недостача майна зв`язку, переданого під звіт, згідно накладної служби зв`язку від 04.07.2017 року №2238/284/17 на загальну суму відповідно довідки-розрахунку від 29.09.2018 року № 18/3/18 9833,91 грн, причинний зв`язок між заподіянням шкоди у вигляді пошкодження 2 (двох) комплектів радіостанцій Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807RKFA506 (виведення з ладу, без можливості ремонту) - порушення норм експлуатації вказаних радіостанцій, що призвело до заподіяння прямої дійсної шкоди державі в особі Військової частини НОМЕР_1 , вина відповідача, що підтверджено рапортом ОСОБА_1 на добровільне відшкодування втраченого майна зв`язку в розмірі 9833,91 грн та матеріалами службового розслідування.

Так само вважає, що позивачем доведено, наданими до суду доказами наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності за втрату, переданого йому під звіт майна квартирно-експлуатаційної служби на загальну суму 112028,38 грн, що встановлено за результатами проведення позапланової інвентаризації вказаного майна станом на 21.04.2019, внаслідок чого командиром Військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ № 755 від 24.05.2019 «Про результати проведення позапланової інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби військової частини станом на 21.04.2019», яким старшину ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності на загальну суму 112 028, 38 грн.

При цьому вказує, що в ході проведення вказаної позапланової інвентаризації майна встановлено всі необхідні елементи для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності, а саме: заподіяння прямої дійсної шкоди - нестача майна, переданого під звіт, що підтверджено актом інвентаризації № 1379 від 16.05.2019, первинними документами на отримання відповідного майна служби КЕС (додаток 6); протиправна поведінка у формі неналежного виконання службових обов`язків шляхом неорганізації належного ведення обліку майна служби КЕС, здійснення щомісячного контролю за наявністю майна служби КЕС; незабезпечення контролю за використанням військового майна; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди - порушення вказаних вище норм, яке призвело до заподіяння прямої дійсної шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 ; наявність вини відповідача у заподіянні шкоди.

19.10.2021 до Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній, окрім зазначення обставин, наведених в самій апеляційній скарзі, зауважує, що до суду позивачем було надано достатньо доказів того, що саме з вини відповідача сталася нестача, переданого йому під звіт майна (радіостанцій Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807RKFA506), зокрема, копію пояснювальної записки ОСОБА_1 від 27.09.2018 та рапорту від 22.09.2018.

Також вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача шкоди за нестачу, переданого йому у звіт майна квартирно-експлуатаційної служби, обґрунтованими не проведенням службового розслідування за наслідками проведення інвентаризації такого майна станом на 21.04.2019, оскільки п.17 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» не передбачено обов`язку командира військової частини призначати службове розслідування за наслідками інвентаризації.

З урахуванням викладеного, вважає, що матеріалами справи повністю доведено наявність підстав для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності.

Відповідач правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшини, та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2019 був виключений з її списків.

Під час проведення інвентаризації майна військової частини за НОМЕР_2 виявлено нестачу, зокрема, 5 комплектів радіостанції транкінгового зв`язку Motorola DP-4400, 9 штук телефонних апаратів ТА-57, 3 штук телефонних апаратів ТАІ-43, технічно несправну радіостанцію Р-142Н на базі ГОЗ-66 та відсутність акб li-ion 3100 мАч у кількості 3 штук.

Під час службового розслідування, проведеного у 2020 році, встановлено, що радіостанція транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та радіостанція транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 № 807TRKF506 передані під звіт головному сержанту - командиру відділення автомобільного взводу паливно-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно накладної від 04.07.2017 №2238/284/17.

Відповідно до довідки-розрахунку від 29.09.2018 №18/3/18 вартість втраченого майна зв`язку складає 9833,91 грн.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2018 № 1766 заступнику командира групи матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 доручено провести службове розслідування за фактом пошкодження 2 комплектів радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807TRKF506 переданих відповідачу.

Наказом т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 31.12.2018 № 2425 службове розслідування призначене наказом від 27.09.2018 № 1766 було припинено та не перепризначено. За порушення строків проведення службового розслідування заступнику командира групи матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Крім того, в ході проведення позапланової інвентаризації (акт №1379 від 16.05.2019) виявлено нестачу майна квартирно-експлуатаційної служби на загальну суму 224056,76 грн, а саме: вогнегасник (0) ВП-5 - 4 шт, меблі польові - 29 к-т., богор пожежний - 4 шт., умивальник польовий 10 кр. - 6 шт., ліжко типу "П" - 767 шт та піч чавунна 60 шт.

Наказом від 24.05.2019 № 755 "Про результати проведення позитивної інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби Військової частини НОМЕР_1 станом на 21.04.2019" відповідно до п. 13 Положення "Про матеріальну відповідальність військовослужбовці за шкоду заподіяну державі", затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995, за втрату майна переданого під звіт, що підтверджено актом інвентаризації № 1376 від 16.05.2019, згідно відомостей залишкової вартості №02 від 16.05.2019, притягнуто до повної матеріальної відповідальності головного сержанта - командира відділення 3-го взводу підвозу ПММ групи матеріального забезпечення ОСОБА_1 на загальну суму 122028,38 грн.

Враховуючи невідшкодування відповідачем вказаної шкоди, завданої виявленою нестачею, переданого ОСОБА_1 під звіт майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності згідно з п.13 Положення, оскільки за змістом акту службового розслідування, наказу про підсумки службового розслідування, акту інвентаризації матеріальних засобів, наказу про результати інвентаризації майна позивачем не встановлено умисних протиправних дій відповідача, спрямованих на завдання шкоди.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 243/95-ВР).

За приписами абзацу 1 пункту 2 розділу І Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти (абзац 2 пункту 2 розділу І Положення № 243/95-ВР).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу І Положення № 243/95-ВР у випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.

В силу приписів пункту 3 розділу І Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети (пункт 13 розділу ІІІ Положення №243/95-ВР).

Відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

За приписами абзацу 1 пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) Військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб (абзац 2 пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР).

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць (абзац 3 пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР).

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом (абзац 4 пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР).

Зі змісту абзацу 5 пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) Військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Розслідування проводиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту (абзац 2 пункту 18 розділу IV Положення № 243/95-ВР).

Відповідно до приписів пункту 19 розділу IV Положення № 243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Згідно з пунктом 21 розділу IV Положення № 243/95-ВР у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) Військової частини (пункт 22 розділу IV Положення №243/95-ВР).

Командир (начальник) Військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) Військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню (пункт 23 розділу IV Положення № 243/95-ВР).

Відповідно до абзацу 1 пункту 25 розділу IV Положення № 243/95-ВР утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу IV Положення № 243/95-ВР у разі, якщо з грошового забезпечення (заробітку) провадяться інші передбачені законом утримання, то загальний розмір усіх утримань не може перевищувати 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку). Порядок і черговість стягнення в цих випадках визначаються відповідно до чинного законодавства (абзац пункту 25 розділу IV Положення № 243/95-ВР).

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначені Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 15 березня 2004 року № 82, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 року за № 385/8984 (в редакції чинній станом на 27 червня 2017 року, далі - Інструкція № 82).

Пунктом 1.3. розділу І Інструкції № 82 регламентовано, що рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 2.4. розділу І Інструкції № 82 передбачено, що розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним.

Розділом 3 Інструкції № 82 визначено, що розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

За результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення;пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити (пункт 4.1. розділу 4 Інструкції № 82).

Пунктами 4.2. та 4.3. розділу 4 Інструкції № 82 встановлено, що акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.2. розділу 5 Інструкції № 82 посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення. Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

З аналізу наведених вище норм слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди. При цьому поведінка військовослужбовця має бути протиправною та перебувати у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також необхідно встановити вину особи у заподіянні шкоди, яка за формою може бути умисною або з необережності.

Зазначені обставини відповідно до приписів пункту 19 Положення № 243/95-ВР, розділу 3, пункту 4.1 розділу 4 Інструкції № 82 мають бути встановлені під час службового розслідування та відображені у акті, складеному за його результатами.

Надалі матеріали службового розслідування передаються на розгляд командирові відповідної частини, який проводить з військовослужбовцем бесіду та, у разі наявності для цього підстав, видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Враховуючи, що предметом розгляду даної справи є вирішення питання про наявність підстав для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності на суму 118381,93 грн за наслідками встановлених позивачем обставин щодо нестачі майна ВЧ НОМЕР_1 , переданого під звіт ОСОБА_1 , з`ясуванню підлягають обставини дотримання позивачем встановленої законом процедури притягнення до матеріальної відповідальності винної особи.

Так, з наявної в матеріалах справи копії акту службового розслідування, затвердженого ТВО командира військової частини НОМЕР_1 24.08.2020 колегією суддів встановлено, що таке розслідування було проведено з метою з`ясування причин та умов виникнення недоліків та нестач майна зв`язку, виявлених під час проведення річної інвентаризації з обліку та зберігання майна служби зв`язку.

В пп. 3.5 вказаного акту зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що з інвентаризаційної відомості наявності та якісного стану майна зв`язку групи матеріального забезпечення від 14.11.2019 стало відомо про відсутність радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807TRKF506, які було передано під звіт головному сержанту - командиру відділення автомобільного взводу паливно-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно накладної від 04.07.2017 №2238/284/17. Відповідно до довідки-розрахунку від 29.09.2018 №18/3/18 вартість втраченого майна зв`язку складає 9833,91 грн.

В п. 4 Акту службового розслідування «Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування» зазначено, що службовим розслідуванням встановлено всі необхідні елементи для притягнення колишнього головного сержанта - командира відділення автомобільного взводу паливно-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, а саме:

- заподіяння шкоди державі в особі Військової частини НОМЕР_1 - недостача майна зв`язку, переданого під звіт, згідно накладної служби зв`язку від 04.07.2017 року №2238/284/17 на загальну суму 9833,91 грн;

- рапорт головного сержанта - командира відділення автомобільного взводу паливно-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 на добровільне відшкодування втраченого майна зв`язку у розмірі 9833,91 грн;

- причинний зв`язок між заподіянням шкоди у вигляді пошкодження 2 (двох) комплектів радіостанцій Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807RKFA506 (виведення з ладу, без можливості ремонту) - порушення норм експлуатації вказаних радіостанцій старшиною ОСОБА_1 , що призвело до заподіяння прямої дійсної шкоди державі в особі Військової частини НОМЕР_1 .

Тобто, за результатами проведення службового розслідування констатовано нестачу, наданого ОСОБА_1 під звіт на підставі накладної служби зв`язку від 04.07.2017 року №2238/284/17, майна - комплектів радіостанцій Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807RKFA506, вартість якого становить 9833,91 грн. При цьому вказано, що таке майно було пошкоджено у зв`язку з порушенням відповідачем норм експлуатації майна. В якості доказу наявності вини відповідача у нестачі такого майна наведено рапорт ОСОБА_1 на добровільне відшкодування втраченого майна зв`язку у розмірі 9833,91 грн.

Зазначені обставини в сукупності, на думку, позивача, є підставами для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає такий висновок передчасним та хибним, оскільки зі змісту вказаного акту не вбачається встановлення всіх обставин та умов, наявність яких є обов`язковою для притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Так, щодо документу, на який позивач посилається в якості доказу передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_1 комплектів радіостанцій Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807RKFA506 - накладної служби зв`язку від 04.07.2017 року №2238/284/17, копія якої містить в матеріалах справи, колегія суддів зазначає, що така накладна не може слугувати доказом наведених обставин, оскільки строк її дії визначено до 08.07.2017 року, тобто всього на чотири дні вказане майно було передано ОСОБА_1 на відповідальне зберігання. Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем такого майна після закінчення строку дії вказаної накладної позивачем ані до суду першої, ані апеляційної інстанції не надано.

Крім того, посилання у вказаному акті на те, що майно (комплекти радіостанцій Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807RKFA506) було пошкоджено у зв`язку з порушенням відповідачем норм його експлуатації, викликають сумнів у їх достовірності, оскільки, по-перше, на підтвердження таких обставин не наведено жодного доказу, по-друге, цим же актом встановлено відсутність вказаного майна (нестачу), а не його пошкодження, що в свою чергу не дає можливості беззаперечно встановити, в результаті яких саме дій відповідача завдано шкоду військовому майну (пошкодженням, втратою чи, можливо, незаконним його використанням, погіршенням або зниженням його цінності, розкраданням тощо).

Так само не приймається колегією суддів в якості доказу вини відповідача у нестачі вказаного майна рапорт ОСОБА_1 на добровільне відшкодування втраченого майна зв`язку у розмірі 9833,91 грн, з огляду на таке.

Так, як вбачається з матеріалів справи насправді рапортом, на який здійснено посилання у вказаному акті є пояснювальна записка ОСОБА_1 від 27.09.2018 року, в якій він пояснює, що радіостанції Motorola DP-4400 в кількості 2 шт були пошкоджені під час пожежі в наметовому містечку. Просить вирахувати вартість радіостанцій з усіх видів грошового забезпечення під час звільнення.

Слід зауважити, що з огляду на незазначення відповідачем у вказаному документі серійних номерів комплектів радіостанцій Motorola DP-4400, неможливо однозначно стверджувати, що мова йде саме про ті радіостанції, за фактом нестачі яких було проведено службове розслідування, результати якого відображено в Акті від 24.08.2020; також в останньому не вказано вартість таких радіостанції, що також ставить під сумнів, наведені в акті обставини в цій частині.

При цьому, в матеріалах справи міститься рапорт ТВО начальника зв`язку від 27.09.2018 року, в якому він доповідає про те, що під час здачі матеріальних засобів взводу пального та мастильних матеріалів РВБ старшиною ОСОБА_1 , які він отримав для забезпечення зв`язку, було виявлено факт пошкодження двох комплектів радіостанцій Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807RKFA506. Під час пожежі в наметі дані радіостанції обгоріли. По даному факту просить призначити службове розслідування.

На підставі вказаного рапорту за фактом пошкодження 2 комплектів радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807TRKF506 переданих відповідачу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2018 № 1766 заступнику командира групи матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 було доручено провести службове розслідування.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 31.12.2018 № 2425 вказане службове розслідування, призначене наказом від 27.09.2018 №1766 було припинено та не перепризначено. За порушення строків проведення службового розслідування заступнику командира групи матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Наведені обставини зазначено безпосередньо в Акті службового розслідування від 24.08.2020 та підтверджуються наданими самим позивачем до суду першої інстанції документами.

Тобто, обставини, якими на думку позивача, підтверджується наявність вини відповідача у нестачі 2 комплектів радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807TRKF506 були предметом службового розслідування в 2018 році, проведення якого було припинено та не призначено знову, особу, відповідальну за проведення якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що в свою чергу, на думку колегії суддів, свідчить про недоведення позивачем наявності вини ОСОБА_1 у виявленій нестачі вказаного майна - 2 комплектів радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807TRKF506.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено вину відповідача у нестачі військового майна, як не доведено і завдання ним прямої дійсної шкоди, як того вимагають приписи пункту 3 Положення 243/95-ВР, а також, що поведінка ОСОБА_1 була протиправною та перебувала у причинному зв`язку з настанням шкоди, не вказано порушення яких нормативних актів стало підставою для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності. Також позивачем не встановлено форму вини відповідача (умисна чи з необережності), від визначення якої відповідно до приписів Положення №243-95-ВР залежить вид матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена).

Крім того, позивачем не наведено будь-яких обґрунтувань притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності, у той час як приписами Положенням № 243/95-ВР передбачено можливість застосування підвищеної, повної або обмеженої матеріальної відповідальності.

Також, позивачем не надано до суду доказів виконання командиром Військової частини НОМЕР_1 обов`язку, передбаченого приписами пункту 23 розділу IV Положення № 243/95-ВР щодо проведення з військовослужбовцем особистої бесіди, після розгляду матеріалів розслідування.

Разом з цим, вказаною нормою (пунктом 23 розділу IV Положення № 243/95-ВР) передбачено, що в разі якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир Військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, командиром ВЧ НОМЕР_1 03.09.2020 було видано наказ «Про результати службового розслідування», в якому внаслідок аналізу обставини, наведених в Акті службового розслідування від 24.08.2020 (шляхом їх повного відображення), з метою недопущення подібних випадків у майбутньому (випадків нестачі майна) та притягнення винних осіб до відповідальності, наказано начальнику служби зв`язку ВЧ НОМЕР_1 втрачене майно, а саме: радіостанції Motorola DP-4400 № 807TRKF858 та Motorola DP-4400 № 807TRKF506 в комплекті занести до Книги обліку втрат матеріальних засобів служби зв`язку військової частини, вжити заходів щодо списання втраченого військового майна; начальнику зв`язку та помічнику командира ВЧ НОМЕР_1 з правової роботи організувати претензійно-позовну роботу щодо стягнення 9833,91 грн з ОСОБА_1 .

При цьому, жодної обставини про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, зокрема, внаслідок встановлених службовим розслідуванням обставин, вказаний наказ не містить, що також вказує на безпідставність висновку позивача про наявність підстав для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за нестачу військового майна служби зв`язку.

З огляду на вищевикладене, враховуючи непідтвердження наявності, передбачених вказаними вище нормами обов`язкових умов для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за нестачу майна служби зв`язку ВЧ НОМЕР_1 , колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ВЧ НОМЕР_1 9833,91 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної державі в особі ВЧ НОМЕР_1 , внаслідок нестачі майна служби зв`язку, переданого під звіт.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ВЧ НОМЕР_1 108548,02 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної державі в особі ВЧ НОМЕР_1 , внаслідок нестачі майна квартирно-експлуатаційної служби, переданого під звіт, колегія суддів зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 2000 року № 748 затверджено Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах (далі - Положення № 748).

В пункті 2 розділу «Загальні питання» Положення № 748 наведено визначення поняття інвентаризації військового майна - перевірка інвентаризаційною комісією фактичної наявності, кількості, якісного стану (категорійності) і комплектності військового майна у підрозділах, на складах, в їдальнях, в парках, майстернях та на інших об`єктах військового (корабельного) господарства, а також звіряння отриманих результатів з даними книг або карток обліку матеріальних цінностей, звітів, службових листів тощо (далі - облікові документи). Нестача військового майна визначена, як перевищення кількісних показників обсягу військового майна за даними облікових документів над даними про його фактичну наявність, установленими під час інвентаризації.

Результати інвентаризації оформляються актом, до якого додаються інвентаризаційні описи і який підписується головою і членами інвентаризаційної комісії, а також у порядку ознайомлення командирами (начальниками) відповідних служб.

Акт разом з інвентаризаційними описами, оригіналами облікових документів та письмовими поясненнями, одержаними від матеріально відповідальних осіб, щодо виявлених надлишків і нестач військового майна, висновками та пропозиціями інвентаризаційної комісії подається на затвердження командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення за результатами інвентаризації надлишку або нестачі військового майна командир (начальник) військової частини призначає розслідування з метою встановлення причин їх виникнення, розміру заподіяної шкоди та винних осіб.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб установлено в ході інвентаризації.

Відповідальність за нестачу військового майна несуть матеріально відповідальні особи.

Рішення про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок нестачі військового майна, і про ступінь відповідальності винних осіб приймається на підставі матеріалів інвентаризації, під час проведення якої встановлено причини, розмір шкоди та винних осіб, або результатів розслідування.

Заподіяна шкода відшкодовується винними особами у порядку, передбаченому законодавством.

З аналізу наведених норм слідує, що метою проведення інвентаризації є встановлення, зокрема, фактичної наявності військового майна, виявлення обсягів його нестачі, а також відображення результатів інвентаризації в інвентаризаційних описах.

Умовою за якої не призначається розслідування за результатами проведеної інвентаризації (в разі, зокрема, нестачі майна) є встановлення в ході такої інвентаризації причин, розміру шкоди та винних осіб.

Аналогічні приписи містяться в п. 17 Положення №243/95-ВР (розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом).

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності за нестачу майна квартирно-експлуатаційної служби (далі КЕС) на суму 112 028,32 грн слугували висновки Акту інвентаризації матеріальних засобів служби КЕС станом на 24.05.2019 від 16.05.2019 №1379 (а.с. 105).

Так, зі змісту вказаного акту та доданої до нього інвентаризаційної відомості вбачається, що за результатами проведення інвентаризації майна КЕС комісією було встановлено нестачу майна (вогнегасник (0) ВП-5 - 4 шт., меблі польові - к-т 29, богор пожежний - 4 шт., умивальник польовий 10 кр. - 6 шт., ліжко типу «П» (польове) - 767 шт., піч чавунна - 60 шт.) на загальну суму 224 056,76 грн.

Слід зауважити, що в лівому верхньому куті вказаної інвентаризаційної відомості в графі «матеріально-відповідальна особа» відсутні відомості про таку особу.

Так само у вказаній відомості відсутні будь-які дані щодо обставин, внаслідок яких сталася нестача майна КЕС (причин завданої шкоди), а також щодо осіб, з вини яких завдано шкоди.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, на підставі вказаного акту інвентаризації матеріальних засобів служби КЕС станом на 24.05.2019 від 16.05.2019 №1379, командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ від 24.05.2019 №755 «Про результати проведення позапланової інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби Військової частини НОМЕР_1 станом на 21.04.2019», яким наказано відповідно до п.13 Положення «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», за втрату майна переданого під звіт, що підтверджено актом інвентаризації №1376 від 16.05.2019 року, згідно відомості залишкової вартості №02 від 16.05.2019 (з урахуванням зносу) притягнути до повної матеріальної відповідальності головного сержанта командира відділення 3-го взводу підвозу ПММ групи матеріального забезпечення ОСОБА_1 на загальну суму 112 028,38 грн.

Отже, не зважаючи на невстановлення в ході інвентаризації матеріальних засобів служби КЕС ані причин завданої шкоди (нестачі майна), ані осіб, винних у цьому, командиром ВЧ НОМЕР_1 , в порушення приписів наведених вище норм (за якими відсутність в акті інвентаризації відповідних відомостей є підставою для обов`язкового призначення розслідування, в разі виявлення нестачі майна), видано наказ, яким притягнуто відповідача до повної матеріальної відповідальності.

При цьому, в якості доказу перебування майна на відповідальному зберіганні у відповідача, наведено відомість залишкової вартості №02 від 16.05.2019, в якій як зазначено вище у відповідній графі відсутні будь-які дані про матеріально-відповідальну особу за таке майно. Натомість в ній зазначено лише перелік майна КЕС, нестачу якого виявлено, його кількість та вартість, після чого міститься запис про те, що старшина ОСОБА_4 відмовився від підпису в інвентаризаційній відомості у зв`язку з незгодою з її змістом.

Тобто, вказаним документом жодним чином не підтверджується, що відповідач був матеріально-відповідальною особою за вказане майно КЕС, за нестачу якого його притягнуто до матеріальної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що доданими до матеріалів справи первинними документами (накладними) підтверджуються вказані обставини, колегія суддів не приймає, оскільки ані акт інвентаризації від 16.05.2019, ані наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.05.2019 №755 не містить жодних відомостей про вказані документи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.10.2019 у справі № 820/2096/17 ухвалення рішення про притягнення до матеріальної відповідальності перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), однак таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

З огляду на викладене, враховуючи порушення командиром ВЧ НОМЕР_1 , встановленого законодавством порядку прийняття рішення про відшкодування матеріальної шкоди, шляхом прийняття наказу про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності без проведення попередньо відповідного розслідування (за наявності для цього всіх необхідних підстав), а також відсутність доказів того, що відповідач був матеріально-відповідальною особою за майно КЕС, нестачу якого виявлено в ході інвентаризації, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за нестачу майна КЕС.

У зв`язку з чим, позовні вимоги ВЧ НОМЕР_1 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ВЧ НОМЕР_1 108548,02 грн, в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної, внаслідок нестачі майна квартирно-експлуатаційної служби є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 по справі № 440/5902/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.П. Жигилій