Справа № 200/9089/20-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року справа №200/9089/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д.,

секретар судового засідання Мирошниченко О.Л.,

за участю: представника відповідача Помалюк І.В.,

діючого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 200/9089/20-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «ІНКОР і КО» (далі ТОВ «ІНКОР і КО», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (форма В1) № від 24 грудня 2019 року та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (форма В4) № від 24 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року замінено позивача ТОВ «ІНКОР і КО» (на його правонаступника - Приватне акціонерне товариства «Авдіївський коксохімічний завод».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 24 грудня 2019 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 113769 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 56884,50 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 24 грудня 2019 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 256855 грн. (т. 2 а.с. 206-211).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, залишити позов без розгляду, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт вважає правомірними спірні ппр, посилаючись на висновки акту перевірки. Позивачем пропущено строк звернення з цим позовом до суду. Посилання позивача в якості поважної причини пропуску строку на зміну судової практики щодо строку звернення до суду в податкових справах після використання процедури адміністративного оскарження за постановою Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19 не може розглядатися як поважна причина пропуску строку, оскільки, на думку апелянта, зміна судової практики з вказаної питання, відбулася ухваленням Верховним Судом постанови від 11.10.2019 року у справі № 640/20468/18 (т. 2 а.с. 214-220).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Представник відповідача в судовому підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Позивач ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», , місцезнаходження: Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1. Основний вид діяльності - виробництво коксу та коксопродуктів.

Позивач є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «ІНКОР і КО», , діяльність якого згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинена у зв`язку з прийняттям рішення про реорганізацію.

ТОВ «Науково-виробичного об`єднання «ІНКОР і КО» 19 вересня 2019 року подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2019 року № .

В період з 28 жовтня 2019 року по 8 листопада 2019 року контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Науково-виробичного об`єднання «ІНКОР і КО» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за серпень 2019 року, за результатом якої складено акт від 15 листопада 2019 року № 240/055-99-04-02/31297266 (т. 1 а.с. 12-30).

Актом встановлені порушення п. 44.1, 44.2 ст. 44, п. 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст. 50, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 5, п. 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 січня 2000 року № 20, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року № 88, п. 4 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 № 21, що призвело до:

- ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку;

- завищення суми бюджетного відшкодування за серпень 2019 року на суму 122702 грн., у тому числі 113769 грн. по заниженню податкових зобов`язань, 8933 грн. по віднесенню до бюджетного відшкодування суми без наявності від`ємного значення;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2019 року (рядок 21) у розмірі 1285183 грн.

ТОВ НВО «ІНКОР і КО» подано заперечення на акт перевірки, які залишено без задоволення листом ГУ ДПС у Донецькій області від 20 грудня 2019 року № 36010/10/05-99-04-02 (т.1 а.с. 31-48).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення (форми В1) від 24 грудня 2019 року № , яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування в сумі 113769 грн. та застосовано штрафні (фінансові) в сумі 56884,50 грн. (т.1 а.с. 50).

Податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення (форми В4) від 24 грудня 2019 року № , яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 256855 грн. (т.1 а.с. 52).

Позивачем оскаржено зазначені ппр до Державної податкової служби України. Рішенням Державної податкової служби України від 18 березня 2020 року скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення № та № без змін (т.1 а.с. 56-63).

Щодо строку звернення з цим позовом до суду.

Позивач звернувся до суду 29 вересня 2020 року з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

4 березня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що зміна судової практики, яка відбулась після відкриття провадження у даній адміністративній справі, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання.

Ухвалою суду першої інстанції від 5 березня 2021 року задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, визнано поважними причини пропуску строку звернення та поновлено позивачу строк звернення до суду, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів враховує висновки Верховного суду в постанові від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, за якими задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 24 грудня 2019 року № .

Як вбачається з акту перевірки, згідно картки рахунку 946/00 «Втрати від знецінення запасів» у серпні 2019 року підприємством проведено уцінку вартості готової продукції. Однак, в порушення п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України не нараховано податкові зобов`язання, не складено податкові накладні і не зареєстровано в ЄРПН у встановлений ПК України термін у зв`язку з використанням зазначених робіт/послуг у неоподаткованих операціях, що призвело до заниження податкових зобов`язань в загальній сумі ПДВ 113768,30 грн.

Суд вважає такі висновки податкового органу помилковими з наступних підстав.

За п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку та реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та підакцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

За п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання за товарами, придбаними з податком на додану вартість, у тому разі, якщо вони починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Положення п. 198.5 ст. 198 ПК України не стосуються операцій із проведення уцінки запасів готової продукції, оскільки така готова продукція у подальшому була/буде реалізована контрагентам згідно укладених підприємством контрактів за договірним цінами, з продажу якої підприємство отримало/отримає доходів.

Донарахування податкових зобов`язань з ПДВ за правилами, визначеними пунктом 198.5 статті 198 ПК України, повинно здійснюватись лише у разі, якщо вартість запасів, на яку вони були уцінені, не включається до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг.

Встановлені обставини, докази, що містяться в матеріалах справи, спростовують твердження відповідача про те, що уцінені запаси позивача починають використовуватись ним в операціях, що не є господарською діяльністю позивача. Відповідачем також не наведено будь-яких доказів на підтвердження того, що ТОВ НВО «Інкор і Ко» здійснювало реалізацію уціненої продукції. Зазначене свідчить про помилковість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки про заниження податкових зобов`язань в загальній сумі ПДВ 113 768,30 грн., тому податкове повідомлення-рішення від 24 грудня 2019 року № підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 24 грудня 2019 року № .

За п. 14.1.36 ст. 14 ПК України господарська діяльність - господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За п. 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За п. 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, операції з придбання товарів (послуг) повинні бути підтверджені відповідними первинними документами (розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення). Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Вимоги до первинних документів викладені у частині другій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Обґрунтовуючи правомірність податкового повідомлення-рішення № в частині зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 63 366,20 грн. відповідач посилається на те, що ТОВ НВО «ІНКОР і КО» проведено документальне оформлення господарських операцій за взаємовідносинами з ТОВ «Метінвест Діджитал», які фактично не здійснювались у межах господарської діяльності підприємства та не мали реального характеру, у зв`язку з чим первинні документи не можуть вважатись документами для підтвердження даних податкового обліку та звітності. Зазначає, що наданий акт виконаних робіт не містить інформації, яка дає змогу ідентифікувати які саме інформаційно-технічні послуги надавались та їх ціну. Крім того, згідно з договором одиниця виміру послуг це найменування послуг, а у акті виконаних робіт зазначено «одиниця виміру послуг послуга у кількості 1 шт».

7 грудня 2018 року між ТОВ «Метінвест Діджитал» (виконавець) та ТОВ НПО «ІНКОР і КО» укладено договір № 4872 про надання інформаційно-технологічних (ІТ) послуг. Відповідно до умов договору виконавець приймає на себе зобов`язання надавати наступні види інформаційно-технологічних послуг: послуги підтримки користувачів, документальне супроводження наданих послуг за Договором, підтримка мережевої інфраструктури, серверної інфраструктури і ЦОД, підтримка програмного забезпечення та баз даних (БД), а змовник зобов`язується прийняти та оплатити послугу у відповідності до Договору. Перелік послуг, які надаються за цим Договором, визначається в Каталозі ІТ послуг у відповідності з Додатком №1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною (т. 1а.с. 67-72).

На підтвердження виконання умов договору до суду надано: акт виконаних робіт (надання послуг) № 277 від 31 серпня 2019 року, податкову накладну № 20 від 31 серпня 2019 року, платіжне доручення № 199429 від 24 жовтня 2019 року, платіжне доручення №203585 від 31 жовтня 2019 року, платіжне доручення № 199244 від 23 жовтня 2019 року (т. 1 а.с. 80, 86-90).

Суд критично ставиться на посилання відповідача щодо відсутності у акті виконаних робіт інформації, яка дає змогу ідентифікувати надані послуги та їх ціни та звертає увагу, що за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорі, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

Верховний Суд в постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 826/1392/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 813/3577/13-а, від 20 березня 2020 року у справі № 560/3956/18, від 2 липня 2020 року у справі № 560/711/19) зазначив, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) такого ж самого переліку послуг, що й зазначені в специфікаціях, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Матеріали справи містять звіт про результати наданих інформаційно-технологічних послуг за період з 1 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року, який є додатком до акту виконаних робіт № 277 від 31 серпня 2019 року та який дає змогу ідентифікувати надані виконавцем послуги (т. 1 а.с. 81-85).

Таким чином, взаємовідносини ТОВ НПО «ІНКОР і КО» та ТОВ «Метінвест Діджитал» мали на меті настання реальних правових наслідків, підтверджені первинними документами, які оформлені відповідно до умов чинного законодавства.

Обґрунтовуючи правомірність податкового повідомлення-рішення № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 193 488, 58 грн. відповідач посилається на нереальність господарської операції проведеної між ТОВ НПО «ІНКОР і КО» та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод». Зазначає, що ТОВ НПО «ІНКОР і КО» не проведено розрахунки з ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», кредиторська заборгованість по рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 30 серпня 2019 року складала 192592217,06 грн. ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» є пов`язаною особою з ТОВ НПО «ІНКОР і КО» (директором вказаних підприємств є Литовка В.А.), виписує на адресу підприємства щомісячно податкові накладні з послугами «послуги інформаційно-консультаційні та послуги управління бізнес-процесами (ІТ)», які не передбачені видами діяльності підприємства, без зазначення ціни та обсягів на послуги. Наданий акт приймання-передачі послуг містить лише узагальнену назву робіт та загальну вартість.

9 листопада 2018 року між ТОВ НПО «ІНКОР і КО» (замовник) та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (виконавець) укладено договір сервісного обслуговування №881/183 відповідно до умов якого виконавець приймає зобов`язання за дорученням замовника на строк дії Договору надавати послуги, зазначені в Додатках 1-6 до даного Договору у розмірі та на умовах, визначених Договором, в тому числі від імені замовника здійснювати юридичні дії, які спрямовані на надання послуг до Договору, а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити в установленому Договором порядку (т. 1 а.с. 91-110).

На підтвердження виконання умов договору до суду надано: специфікацію № 11 до договору № 881/183 від 09.11.2018 р., акт прийму-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) № 92771028 від 31 серпня 2019 року, звіт про надання послуг відповідно до Договору сервісного обслуговування № 883/18 3 від 09.11.2018 р. за серпень 2019 року, податкову накладну від 31 серпня 2019 року (т.1 а.с. 126-130).

Посилання податкового органу на невідповідність акту виконаних робіт вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» з підстав відсутності деталізованої інформації щодо виконаних робіт, судом не приймається, оскільки, як вже зазначалось раніше, чинним законодавством не встановлено ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі.

Щодо висновків контролюючого органу про здійснення штучного формувань витрат, з підстав формування податкових накладних з номенклатурою «послуги інформаційно-консультаційні та послуги управління бізнес процесами (ІТ)», які не передбачені видами діяльності підприємства, без зазначення цін та обсягів послуг суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 19, ст. 43 і 44 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання може здійснювати будь-які види підприємницької діяльності, окрім заборонених законом.

При цьому, види господарської діяльності, при здійсненні яких обов`язково слід мати ліцензію, наведені у Законі України «Про ліцензування видів господарської діяльності», і щоб здійснювати такі види діяльності, суб`єкт господарювання має зазначити їх в ЄДР.

Таким чином, суб`єкт господарювання має змогу здійснювати будь-який вид діяльності, що не заборонений законом і на здійснення якого не слід отримувати ліцензії, незалежно від того, чи внесено інформацію про нього (код такої діяльності за КВЕД) до ЄДР. Цей висновок підтверджує і сама суть кодів КВЕД, які містяться у ЄДР (головне призначення кодів КВЕД - визначення і кодування основних і другорядних видів економічної діяльності юросіб, відокремлених підрозділів юросіб, фізосіб-підприємців (розд. І КВЕД-2010**), а сам код КВЕД - це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації.) Код КВЕД не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій і не спричинює жодних правових наслідків.

Наявність кодів КВЕД певного виду діяльності у ЄДР не змушує суб`єкта господарювання займатися саме цим видом діяльності. А його відсутність не забороняє займатися певним видом діяльності (якщо він не заборонений чи не потребує отримання відповідного дозволу), тому помилковими є висновки податкового органу щодо здійснення підприємством штучного формування витрат з підстав того, що його контрагент надавав послуги, які не передбачені видами його діяльності.

Крім того, податкова накладна, складена за результатом проведення господарської діяльності між ТОВ НПО «ІНКОР і КО» та ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» від 31 серпня 2019 року містить інформацію про ціну та обсяг наданих послуг та зареєстрована а ЄРПН, що є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, первинні документи, надані позивачем для визначення суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, відповідають вимогам Закону № 996-ХІV та Податкового кодексу України, є належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції між ТОВ НВО «Інкор і Ко» та його контрагентами мали реальний характер, що вказує на помилковість висновків податкового органу про вчинення порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами взаємовідносин ТОВ «Метінвест Діджитал» та ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за період, що перевірявся, тому податкове повідомлення-рішення № підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 200/9089/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 3 листопада 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць