Справа № 160/12944/20
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2021 року справа № 160/12944/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 160/12944/20 (суддя Голобутовський Р.З., повний текст рішення складено 24.03.2021р.) за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі позивач) звернулося до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.11.2020 року, просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби, правонаступником є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач):

-№ від 19.03.2020 за формою П, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 009 213 284 грн.;

-№ від 29.09.2020 за формою Р, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 450 831 988,75 грн.;

-№ від 19.03.2020 за формою ПС, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Так, суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення відповідача: № від 19.03.2020 за формою «П» та № від 29.09.2020 за формою «Р». У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом зроблено помилкові висновки, що перевірка позивача проведена поза межами визначеного податковим законодавством строку, а тому акт перевірки не є допустимим та належним доказом виявлених під час перевірки порушень. Перевірка призначена та проведена у визначені законом строки, факти порушень позивачем вимог ПК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, а отже, контролюючим органом правомірно визначено позивачу податкові зобов`язання з податку на прибуток. Крім того, на думку відповідача, суд безпідставно скасував податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2020 за формою П, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток з посиланням на недотримання строків, визначених ст. 102 ПК України. Відповідач наполягає, що у даному випадку контролюючий орган не визначав самостійно суму грошового зобов`язання, а лише прийняв рішення про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, що не є тотожним визначенню грошового зобов`язання. Винесення податкового повідомлення-рішення форми П (завищення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збиток) на суму ,11 грн. у 2016 році) не передбачає обов`язок платника податків сплатити грошові зобов`язання у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а лише врахувати зазначену суму завищення при формуванні показників в наступних податкових (звітних) періодах. На обґрунтування доводів про неможливість у даному випадку застосування строків, визначених ст.102 ПК України, відповідач посилався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.05.2020р у справі № 816/292/16, від 05.09.2018р у справі №826/6734/13-а.

Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. На думку позивача відсутні підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтування апеляційної скарги, наполягали на задоволенні скарги, скасуванні рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п.п. 73.3 ст. 73 ПК України відповідач звернувся до позивача із письмовим запитом №29075/10/28-10-46-15 від 07.06.2019р. про надання пояснень та їх документального підтвердження з питання формування даних податкового та бухгалтерського обліку, статистичної та податкової звітності за звітні податкові періоди за звітні податкові з півріччя 2016 року по 1 квартал 2019 року включно, зокрема, протоколи про розподіл частини чистого прибутку з додатками, в яких зазначено належну до виплати суму дивідендів у розрізі назв акціонерів та суми, документів відповідно до яких проводилося нарахування та перерахування дивідендів (копій розрахункових відомостей, платіжних доручень, банківських виписок, векселів, актів взаємозаліку тощо), стану (сальдо) розрахунків на початок та на кінець кожного звітного періоду у розрізі акціонерів.

Вказаний письмовий запит отримано позивачем 01.07.2019р (вх. № 7935 від 01.07.2019р.).

Листом від 12.07.2019 № 10/6179 позивач відмовив в наданні запитуваної інформації та копій документів із посиланням на допущення контролюючим органом порядку оформлення письмового запиту, а саме відсутністю у запиті підстав для його направлення, визначених п. 73.3 ст. 73 ПК України та п. 12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. № 1245 (далі Порядок № 1245).

Зважаючи на ненадання запитуваної інформації, відповідачем, на підставі п.п. 75.1.2, п. 75.1, ст. 75, п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.4, п. 78.1 ст. 78 ПК України, прийняте рішення про проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства, яке оформлене наказом від 03.02.2020 р. №145.

На підставі наказу від 03.02.2020р. №145 в період з 04.02.2020р. по 07.02.2020р. контролюючим органом проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питання правомірності визначення фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), який визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності в частині обчислення курсових різниць під час нарахування та виплати дивідендів на адресу нерезидентів та повноти його відображення в деклараціях з податку на прибуток підприємства за період 2016 рік; 1 квартал 2017, півріччя 2017, три квартали 2017, 2017 рік; 1 квартал 2018, півріччя 2018, три квартали 2018, 2018 рік; 1 квартал 2019 (з урахуванням суми від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) періодів).

За результатами проведеної документальної перевірки відповідачем складений акт №17/28-10-50-13/00190905 від 14.02.2020р., висновками якого встановлено:

порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (в чинній у відповідному періоді редакції), в результаті чого ПРАТ ІНГЗК внаслідок врахування у складі фінансового результату до оподаткування курсових різниць за дивідендами нарахованими (виплаченими) на користь акціонерів-нерезидентів занижено/завищено значення показника рядка 02 Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -) Податкової декларації з податку на прибуток підприємства:

2016 рік - завищено від`ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток) на суму ,11 грн.;

2017 рік - занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) на суму 554746529,33 грн.;

2018 рік - завищено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) на суму 300606000,03 грн.;

1 квартал 2019 року - завищено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) на суму 259656080,87 грн.

Зазначене порушення, на думку контролюючого органу, призвело до:

1) завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства (рядок 04 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2016 рік на суму ,11 грн.;

заниження об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства (рядок 04 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2017 рік на суму 554746529,33 грн.;

до завищення об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства (рядок 04 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2018 рік на суму 300606000,03 грн.; за 1 квартал 2019 року на суму 259656080,87 грн.

2) заниження податку на прибуток (рядок 06 Декларації) на загальну суму 808234933 грн., у т.ч у розрізі звітних податкових періодів: І квартал 2017 - 334789042 грн., ІІІ квартал 25 грн., ІV квартал 288 грн.; III квартал 298 грн.;

3) завищення податку на прибуток (рядок 06 Декларації) на загальну суму 447569342 грн., у т.ч у розрізі звітних податкових періодів: ІІ квартал 2017 - 108725769 грн.; І квартал 285 грн.; ІІ квартал 26 грн.; ІV квартал 27 грн.; І квартал 2019 - 46738095 грн.

Крім того, в акті перевірки вказано про порушення позивачем п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання посадовим (службовим) особам контролюючого (податкового) органу у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки Товариством подано до Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДПС заперечення за вих. №10/1551 від 04.03.2020р.

Контролюючим органом розглянуто заперечення за участю представників (уповноважених осіб) платника податків та залишено без змін висновки акту перевірки (відповідь на заперечення від 17.03.2020р. №11244/10/28-10-50-13).

За результатами проведеної перевірки та розгляду заперечень платника податків прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 19.03.2020р. за формою П, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі грн.,

- № від 19.03.2020р. за формою Р, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 764783057,50 грн., з яких 360 665 591 - сума збільшення податкового зобов`язання, та 404117466,50 грн. сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів),

- № від 19.03.2020р. за формою ПС, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн..

Податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України №98631/6/99-00-06-02-03-06 від 24.09.2020р. скаргу позивача задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2020р. в частині застосування 313951068,75 грн. штрафних санкцій, а в іншій частині зазначене ППР та ППР №, № залишені без змін.

З урахуванням рішення Державної податкової служби України контролюючим органом винесено нове податкове повідомлення-рішення форми Р від 29.09.2020р. № про визначення суми грошового зобов`язання у розмірі 450 831 988,75 грн., з них: сума податкового зобов`язання 360665591 грн., штрафна (фінансова) санкція 90166397,75 грн..

Позивач, вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення відповідача, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Надаючи оцінку правомірності податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020р. №, від 29.09.2020р. №, від 19.03.2020р. №, суд першої інстанції зазначив наступне.

Контролюючим органом дотримані процедури призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», з огляду на що доводи позивача в цій частині позову відхилено.

Стосовно висновків контролюючого органу щодо виявлених під час перевірки порушень, суд, з посиланням на правову позицію щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену у постановах Верховного Суду від 16.04.2019р. у справі №804/6909/17 та від 17.12.2019р. у справі №640/1470/19, вказав на обґрунтованість висновків акту перевірки в частині:

1) завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства (рядок 04 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2016 рік на суму ,11 грн.;

заниження об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства (рядок 04 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2017 рік на суму 554746529,33 грн.;

завищення об`єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства (рядок 04 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за 2018 рік на суму 300606000,03 грн.; за 1 квартал 2019 року на суму 259656080,87 грн.

2) заниження податку на прибуток (рядок 06 Декларації) на загальну суму 808234933 грн., у т.ч у розрізі звітних податкових періодів: І квартал 2017 - 334789042 грн., ІІІ квартал 25 грн., ІV квартал 288 грн.; Ш квартал 298 грн.;

3) завищення податку на прибуток (рядок 06 Декларації) на загальну суму 447569342 грн., у т.ч у розрізі звітних податкових періодів: ІІ квартал 2017 - 108725769 грн.; І квартал 285 грн.; ІІ квартал 26 грн.; ІV квартал 27 грн.; І квартал 2019 -46738095 грн..

Також суд першої інстанції зазначив, що ненадання у повному обсязі запитуваних контролюючим органом документів під час проведення перевірки свідчить про вчинення позивачем податкового правопорушення, передбаченого ст. 121 ПК України, та правомірність податкового повідомлення-рішення № від 19.03.2020.

Позивачем рішення суду першої інстанції в наведеній частині висновків суду не оскаржується та відповідачем також не спростовується, а тому колегія суддів не перевіряє рішення суду в цій частині та не надає оцінку встановленим в цій частині обставинам.

Підставою для часткового задоволення позовних вимог та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020р. № та від 29.09.2020р. №, є саме висновки суду, що податкове повідомлення-рішення № прийняте поза межами передбаченого п. 102.1 ст. 102 ПК України строку.

Суд встановив, що сума від`ємного об`єкту оподаткування податку на прибуток у розмірі ,11 грн. врахована позивачем як курсова різниця, що зменшує фінансовий результат до оподаткування за звітний податковий період 2017 року, як це передбачено п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 ПК України. Оскільки підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення від 29.09.2020 року № стало зменшення суми від`ємного значення у розмірі ,11 грн., врахованого позивачем у податковій звітності за 2017 рік, протиправність податкового повідомлення-рішення № від 19.03.2020 свідчить про відсутність правових підстав для визначення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 450831988,75 грн..

Колегія суддів, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням поданих позивачем письмових заперечень, погоджується з висновками суду про наявність підстав для скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020р. № та від 29.09.2020р. №, з огляду на наступне.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, пунктом 102.1 ст.102 ПК України обмежено як строк проведення перевірки, так і строки для самостійного визначення контролюючим органом сум грошових зобов`язань платника податків 1095 днями, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Як передбачено п. 137.4 ст. 137 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України).

З урахуванням викладеного, граничний строк подання податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік становить 40 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду - 09.02.2017року.

Така декларація подана позивачем 09.02.2017 (зареєстрована контролюючим органом за №, що підтверджується відповідною квитанцією). Відтак, граничний строк проведення перевірки такої декларації з урахуванням положень п.102.1 ст.102 ПК України 09.02.2020 року.

Перевірка проведена контролюючим органом у період з 04.02.2020 по 07.02.2020 року, акт перевірки складено 14.02.2020року, а податкові повідомлення-рішення прийняті 19.03.2020 та 20.09.2020 року.

Тобто, протягом визначеного законом строку (1095 днів) контролюючий орган не визначив суму грошових зобов`язань, а отже платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням викладеного, дані податкової звітності Товариства з податку на прибуток за 2016 рік, зважаючи на сплив 1095-денного строку, не можуть бути поставлені під сумнів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що контролюючий орган, складаючи акт перевірки 14.02.2020року, вийшов за межі строків, для проведення перевірки, визначених п.102.1 ст.102 ПК України, оскільки відповідно до абзацу 3 п.86.1 ст. 86 ПК України строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Стосовно доводів відповідача про не розповсюдження вимог ст. 102 ПК України на випадки зменшення сум від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток.

Зміст застосованого у п. 102.1 ст.102 ПК України словосполучення самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків має визначатися у системному взаємозв`язку із ст. 54 ПК України визначення сум податкових та грошових зобов`язань, в якій пунктом 54.3 передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Тобто, застосований у п.102.1 ст.102 ПК України термін грошове зобов`язання має тлумачитися в аспекті всіх випадків коригування задекларованих показників податкової звітності платників, зокрема, зменшення від`ємного значення об`єкту оподаткування.

Інший підхід до тлумачення змісту п. 102.1 ст. 102 ПК України призвів би до відсутності обмежень у термінах проведення перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень з інших, крім визначення сум грошових зобов`язань, підстав, що є непропорційним та порушує баланс публічних і приватних інтересів у сфері податкових правовідносин.

Як встановлено судом, податкове повідомлення-рішення № прийняте 19.03.2020р., тобто поза межами визначеного п. 102.1 ст.102 ПК України строку, що є підставою для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання контролюючого органу як на обов`язкові до застосування висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.05.2020р. у справі № 816/292/16 та від 05.09.2018р у справі №826/6734/13-а, оскільки спірним у вказаних справах було питання правомірності формування саме платником податків сум від`ємного значення з податку на додану вартість та можливість застосування строків, протягом яких сума від`ємного значення може зараховуватись до податкового кредиту наступного податкового періоду, що не є аналогічним спірному питанню у даній справі, що стосується строків самостійного нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань.

З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє доводи відповідача з посиланням на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 09.10.2019року у справі № 817/1737/17, оскільки суд давав оцінку питанню віднесення вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення, яким зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток, до немайнової в контексті застосування судом положень Закону України «Про судовий збір».

Критично ставиться колегія суддів і до наданого відповідачем висновку експерта з питань права (т.5 а.с. 63- 74) та не вважає його належним та допустимим доказом у справі, оскільки питання, що висувалися перед експертом стосуються тлумачення норми права та її застосування до спірних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.113 КАС України, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.

Відхиляє колегія суддів і посилання відповідача у додаткових поясненнях до апеляційної скарги на лист-роз`яснення ДПС України від 26.08.2021року, оскільки такий лист не носить нормативно-правового характеру.

Розглядаючи питання щодо впливу протиправності податкового повідомлення-рішення № від 19.03.2020р. на правомірність визначення суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 29.09.2020р., суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що сума від`ємного значення об`єкту оподаткування податку на прибуток у розмірі ,11 грн. врахована позивачем як курсова різниця, що зменшує фінансовий результат до оподаткування за звітний податковий період 2017 року, як це передбачено п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 ПК України.

При цьому перевіркою встановлено, що Товариством за:

2017 рік - занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) на суму 554746529,33 грн.;

2018 рік - завищено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) на суму 300606000,03 грн.;

1 квартал 2019 року - завищено фінансовий результат до оподаткування (прибуток) на суму 259656080,87 грн.

Загальний фінансовий результат до оподаткування Товариства (з урахуванням фактів завищення та заниження) протягом 2017 року 1 кв. 2019 року становить -5515551,57 грн. (554746529,33 грн. - 560262080,9 грн.).

Зважаючи на той факт, що оскарженим податковим повідомленням-рішення від 29.09.2020 року № контролюючим органом зменшено суму від`ємного значення у розмірі ,11 грн., врахованого Товариством у податковій звітності за 2017 рік, протиправність податкового повідомлення-рішення № від 19.03.2020 свідчить про відсутність правових підстав для визначення суми грошового зобов`язання у розмірі 450831988,75 грн.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020р. № та від 29.09.2020р. №.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 160/12944/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину постанови проголошено 07.10.2021р..

Повний текст постанови складено 01.11.2021р..

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак