Справа № 160/8745/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року Справа № 160/8745/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення невиплаченого при розрахунку заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за кожен робочий день, стягнення компенсації у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати та моральної шкоди,-
ОСОБА_1 з урахуванням заяви про уточнення (зміну розміру) позовних вимог від 13.07.2021 року, 01.06.2021 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області, в якому просить суд
- стягнути із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 невиплачену при розрахунку заробітну плату у розмірі 95,45 грн.;
- стягнути із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2021 року по 08.07.2021 року у розмірі 77 630 грн. 97 коп. та середній заробіток у розмірі 892,31 грн. за кожен робочий день починаючи з 09.07.2021 року та по дату повного розрахунку із позивачем або ж до дати ухвалення рішення по даній справі;
- стягнути із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати у сумі 1855,59 грн.;
- стягнути із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 17 400,04 грн.
- стягнути із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати, що пов`язані із прибуттям до суду ОСОБА_1 та її представника.
- судові витрати по справі покласти на відповідача;
- рішення допустити до негайного виконання в межах стягнення за один місяць.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що Розпорядженням голови Кам`янської районної ради №02-р від 24.12.2020 року «Про попередження працівників виконавчих апаратів Верхньодніпровської, Криничанської та П`ятихатської районних рад, про наступне вивільнення у порядку ст.. 49-2 КЗпП України» працівників Криничанської районної ради, в тому числі і позивача 28.12.2020 року було попереджено про наступне вивільнення та в порушення норм трудового законодавства України не запропоновано іншої ніякої роботи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Кам`янською районною радою Дніпропетровської області у строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву наданий не був.
Відповідач не надав суду також витребувану судом інформацію та її документальне підтвердження згідно ухвали суду від 13.09.2021 року.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 року, зазначена вище справа була розподілена та 02.06.2021 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 07.06.2021 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
В період з 22.06.2021 року по 25.06.2021 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано Кам`янську районну раду Дніпропетровської області надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 29 липня 2021 року: обґрунтовані відповідні пояснення та інформацію з приводу нарахування, виплати або невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2021 року по 28.05.2021 року у розмірі 53 538 грн. 60 коп., в разі виплати та перерахування середнього заробітку, надати відповідні підтвердження із зазначенням (дата, число, місяць та рік); довідку про розміри середньомісячної та середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 станом на день звільнення (01.03.2021 року) за період з грудня 2020 року по березень 2021 року. Судом попереджено Кам`янську районну раду Дніпропетровської області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року витребувано від Кам`янської районної ради Дніпропетровської області: обґрунтовані відповідні пояснення та інформацію з приводу нарахування, виплати або невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2021 року по 28.05.2021 року у розмірі 53 538 грн. 60 коп., в разі виплати та перерахування середнього заробітку, надати відповідні підтвердження із зазначенням (дата, число, місяць та рік; довідку про розміри середньомісячної та середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 станом на день звільнення (01.03.2021 року) за період з грудня 2020 року по березень 2021 року. Судом попереджено Кам`янську районну раду Дніпропетровської області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 10.09.2021 року. Провадження по адміністративній справі №160/8745/21 зупинено до 10.09.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 року поновлено провадження в адміністративній справі №160/8745/21, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано від Кам`янської районної ради Дніпропетровської області: обґрунтовані відповідні пояснення, інформацію з приводу нарахування, виплати ОСОБА_1 та детальний розрахунок виплаченої 02.06.2021 року заробітної плати у сумі 61 965,79 грн. замість 77 071,59 грн. Зобов`язано також відповідача надати детальний розрахунок про те, які саме були відраховані податки та у якому процентному відношенні від суми 77 071,59 грн., що призвело виплату у сумі 61 965,79 грн. Судом попереджено Кам`янську районну раду Дніпропетровської області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у строк до 01.10.2021 року.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , з 19.04.2017 року працювала на посаді начальника організаційного відділу виконавчого апарату Криничанської районної ради Дніпропетровської області, тобто була посадовою особою органу місцевого самоврядування.
17 липня 2020 року Верховна Рада України прийняла постанову №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» згідно якої, зокрема, постановила ліквідувати Криничанський район та утворити новий, Кам`янський район, до складу якого увійшли також і територіальні громади ліквідованого Криничанського району.
25 жовтня 2020 року відбулися перші вибори депутатів Кам`янської районної ради Дніпропетровської області. 07 грудня 2020 року відбулася перша сесія Кам`янської районної ради, і з цього дня припинилися повноваження депутатів та керівництва Криничанської районної ради.
Відповідно до Закону України від 17.11.2020 року №1009-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій» районна рада, яка представляє спільні інтереси територіальних громад новоутвореного району, з дня набуття нею повноважень є правонаступником всього майна, прав та обов`язків районних рад, які представляли спільні інтереси територіальних громад ліквідованих районів, території яких включені до складу новоутвореного району, якщо інше не передбачено цим Законом.
Рішенням Кам`янської районної ради від 22.12.2020 року №11-02/VIII «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області» було зокрема вирішено: почати процедуру реорганізації Криничанської районної ради (), місцезнаходження: вул. Михайла Грушевського, 2, смт Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, 52300, що припиняється шляхом приєднання до Кам`янської районної ради (), місцезнаходження: просп. Свободи. 2/1, м. Кам`янське Дніпропетровської області, 51925.

Тобто, Кам`янська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Криничанської районної ради.

Як зазначила позивач у поданій до суду позовній заяві, розпорядженням голови Кам`янської районної ради №02-р від 24.12.2020 року «Про попередження працівників виконавчих апаратів Верхньодніпровської, Криничанської та П`ятихатської районних рад, про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 КЗпП України» працівників Криничанської районної ради, в тому числі і її 28.12.2020 року було попереджено про наступне вивільнення та в порушення норм трудового законодавства України не запропоновано іншої ніякої роботи.

Розпорядженням Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 22.02.2021 року № 50-р «ос» «Про звільнення ОСОБА_1 » на виконання рішення районної ради від 22.12.2020 року №11-02/VIII «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області», ураховуючи розпорядження голови районної ради від 24.12.2020 №02-р «Про попереджені працівників виконавчих апаратів Верхньодніпровської, Криничанської та П`ятихатської районних рад про наступне вивільнення у порядку ст.49-2 Кодексу законів про працю України», керуючись ст.ст.40, 44, 47 Кодексу законів про працю України, ст.43, ч.7 ст.55, ч.8 ст.59, п.6-2 розділу V Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішено звільнити ОСОБА_1 , начальника організаційного відділу виконавчого апарату Криничанської районної рад за п.1 ст.40 КЗпП України 01 березня 2021 року у зв`язку з реорганізацією Криничанської районної ради. Означеним розпорядженням зобов`язано також здійснити повний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, а також відповідно до ст.24 Закону України «Про відпустки» здійснити нарахування та виплату компенсації за невикористані 38 (тридцять вісім) календарних днів щорічних відпусток за період роботи з 19.04.2020 по 01.03.2021 13 календарних днів та за стаж служби в органах місцевого самоврядування за 2020 та 2021 роки - 25 календарних днів.

Як зазначила позивач у поданій до суду позовній заяві, при звільненні останній не були виплачені: заробітна плата за січень 2021 року - 17050,00 грн.; заробітна плата за лютий 2021 року - 17750,00 грн.; заробітна плата за березень 2021 року - 774,99 грн.; вихідна допомога - 17400,04 грн.; компенсація за невикористані 38 днів відпусток - 24096,56 грн. Всього - 77071,59 грн.

У день звільнення, 01.03.2021 року позивач отримала довідку про доходи за 2021 рік, згідно якої заборгованість по заробітній платі за січень-березень 2021 року, вихідній допомозі та компенсації за 38 днів невикористаної щорічної відпустки складає 77071 грн. 59 коп.

Розпорядженням Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 22.02.2021 року №45-р «ос» «Про внесення змін до розпорядження голови районної ради від 03.02.2021 №18-р «ос» ураховуючи рішення Кам`янської районної ради від 22.12.2020 №11-02/VIII «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», керуючись п.7 ст.55, ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», унесено зміни до розпорядження голови районної ради від 03.02.2021 №18-р «ос» «Про преміювання та встановлення надбавок працівникам виконавчого апарату Криничанської районної ради в січні 2021 року», виклавши в новій редакції рядки 3,4 додатка до нього в частині розміру премії у розмірі 40% та 50% надбавки начальнику організаційного відділу ОСОБА_1 .

Розпорядженням Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 22.02.2021 року №46-р «ос» «Про внесення змін до розпорядження голови районної ради від 18.02.2021 №23-р «ос» ураховуючи рішення Кам`янської районної ради від 22.12.2020 №11-02/VІІІ «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», керуючись п.7 ст.55, ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», унесено зміни до розпорядження голови районної ради від 18.02.2021 №23-р«ос» «Про преміювання та встановлення надбавок працівникам виконавчого апарату Криничанської районної ради в лютому 2021 року», виклавши в новій редакції рядки 3, 4 додатка до нього в частині розміру премії у розмірі 50% та 50% надбавки начальнику організаційного відділу ОСОБА_1 .

Розпорядженням Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 01.03.2021 року №54-р «ос» «Про преміювання та встановлення надбавок працівникам виконавчого апарату Криничанської районної радим в березні 2021 року» ураховуючи рішення Кам`янської районної ради від 22.12.2020 №11-02/VІІІ «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», керуючись п.7 ст.55, ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено Здійснити у березні 2021 року преміювання та встановлення надбавок за високі досягнення у праці працівникам виконавчого апарату Криничанської районної ради відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання та за рахунок економії фонду оплати праці у розмірах згідно з додатком.

Позивач у позові також зазначила, що 02.06.2021 року о 11:26 год. на її особистий рахунок, який відкрито у АТ КБ «ПриватБанк» була зарахована сума 61 965,79 грн., що на 76,84 грн. є значно меншою від тієї суми, яка мала бути перерахована на її рахунок. Фактично, із врахуванням сум належних податку та збору, з позивачем було проведено розрахунок із суми 76976,14 грн., оскільки 76 976,14 грн.-19,5%=61 965,79 грн. Тобто, сума невиплаченої заробітної плати становить 95,45 грн., згідно розрахунку: 77 071,59грн. (сума яка була нарахована) - 76976,14 грн. = 95,45 грн. Неповний розрахунок також підтверджується і відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно яких, сума нарахованого позивачу доходу складає 76 976,14 грн. Отже, змінюється розмір вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати. Із відповідача має бути стягнена сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 95,45 грн.

На думку позивача відповідно до довідки про розмір отримуваної заробітної плати встановлено, що в січні і лютому 2021 року (два повних місяці роботи перед звільненням) їй нарахована заробітна плата в сумі: 17 050,00 грн. + 17 750,00 грн. = 34 800,00 грн. В січні і лютому 2021 року було 39 робочих днів. Таким чином середній заробіток позивача складатиме: 34800 грн. 00 коп. : 39 днів = 892 грн. 31 коп. х 87 днів (кількість днів з моменту звільнення) = 77 630 грн. 97 коп. Таким чином, за період з 02.03.2021 року по 08.07.2021 року середній заробіток позивача складає: 77 630 грн. 97 коп. Дана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача станом на дату звернення до суду. Також, з відповідача має бути стягнуто середній заробіток у розмірі 892,31 грн. за кожен робочий день починаючи з 09.07.2021 року та по дату повного розрахунку із позивачем або ж до дати ухвалення рішення по даній справі.

Стосовно стягнення компенсації у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати у сумі 1855,59 грн. позивач зазначила наступне. Так розмір компенсації у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати складає: інфляція за лютий 2021 року - 101%, березень 2021 року - 101,7%, квітень 2021 року - 100,7%, травень 2021 року - 101,3%. Компенсація затримки за січень (заборгованість 17 050,00 грн.). Від вказаної суми слід відняти обов`язкові платежі: 17 050,00 - 3069,00 (ПДФО) - 255,75 (В3) = 13 725,25 грн. Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін становить: 1.010 (Лютий 2021) х 1.017 (Березень 2021) * 1.007 (квітень 2021) х 1.013 (травень 2021) = 1.047807 - 4.8%. Сума компенсації (до оподаткування): 13 725,25 * 4.8% = 658,81 грн. Компенсація затримки за лютий (заборгованість 17 750,00 грн.). Від вказаної суми слід відняти обов`язкові платежі: 17 750,00 - 3195,00 (ПДФО) - 266,25 (В3)= 14 288,75 грн. Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін: 1.017 (березень 2021) х 1.007 (квітень 2021) х 1.013 (травень 2021) = 1.037433 - 3.7% Сума компенсації (до оподаткування): 14 288,75 х 3.7% = 528,68 грн. Компенсація затримки за березень (заборгованість 41496,60 грн.). Від вказаної суми слід відняти обов`язкові платежі: 41 496,60 - 7469,39 (ПДФО) - 622,45 (ВЗ) = 33 404,76 грн. Розрахунок величини приросту індексу споживчих цін: 1.007 (квітень 2021) х 1.013 (травень 2021) = 1.020091 - 2.0%. Сума компенсації (до оподаткування): 33 404,76 х 2.0% = 668,10 грн. Всього сума компенсації яка підлягає сплаті 658,81 грн.+528,68 грн.+ 668,10 грн.=1855,59 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у відповідності до вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Оскільки відповідач не провів з відповідачем повного розрахунку у день звільнення, тобто 01.03.2021 року, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача не виплачену суму під час розрахунку при звільненні у розмірі 95,45 грн. (суму вказана без урахування податків й інших обов`язкових платежів).

За вказаних обставин позовна вимога - стягнути з відповідача не виплачену позивачу при розрахунку заробітну плату у розмірі 95,45 грн., підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2021 року по 08.07.2021 року у розмірі 77 630,97 грн. та середній заробіток у розмірі 892,31 грн. за кожен робочий день починаючи з 09.07.2021 року та до дату повного розрахунку із позивачем або ж до дати ухвалення рішення по даній справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, з посиланням на постанову від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, зазначала що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Як вже зазначалось вище, розпорядженням Кам`янської районної ради Дніпропетровської області від 22.02.2021 року № 50-р «ос» «Про звільнення ОСОБА_1 » на виконання рішення районної ради від 22.12.2020 року №11-02/VIII «Про початок реорганізації Верхньодніпровської районної ради, Криничанської районної ради та П`ятихатської районної ради шляхом приєднання до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області», ураховуючи розпорядження голови районної ради від 24.12.2020 №02-р «Про попереджені працівників виконавчих апаратів Верхньодніпровської, Криничанської та П`ятихатської районних рад про наступне вивільнення у порядку ст.49-2 Кодексу законів про працю України», керуючись ст.ст.40, 44, 47 Кодексу законів про працю України, ст.43, ч.7 ст.55, ч.8 ст.59, п.6-2 розділу V Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішено звільнити ОСОБА_1 , начальника організаційного відділу виконавчого апарату Криничанської районної рад за п.1 ст.40 КЗпП України 01 березня 2021 року у зв`язку з реорганізацією Криничанської районної ради.

02.06.2021 року о 11:26 год. на особистий рахунок позивача, який відкрито у АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем була зарахована сума 61 965,79 грн., що підтверджено копією виписки АТ КБ «ПриватБанк».

За вказаних обставин останнім днем служби позивача був 01.03.2021 року і в цей день відповідач повинен був повністю розрахуватись з позивачем, тобто виплати суму, яка вказана у довідці відповідача про доходи за 2021 рік, яка видана позивачу, у розмірі 77 071,59 грн. з урахуванням податків і зборів сума до виплати становить 62 042,63 грн. (18% податок на доходи фізичних осіб та 1,5% військовий збір).

02.06.2021 року на рахунок позивача відповідач перерахував суму 61 965,79 грн.

За вказаних обставин сума заборгованості відповідача перед позивачем до 02.06.2021 року становила 77 071,59 грн., а з 03.06.2021 року становить 95,45 грн.

Тобто, вимога позивача щодо стягнення із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на її користь невиплаченої при розрахунку заробітної плати у розмірі 95,45 грн.

За пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993. №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110) днем звільнення вважається останній день роботи.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником, а саме - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України і статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Також аналізуючи положення статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 окрім зазначеного вказала, що за змістом частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Звертаючись до суду позивач посилалась на те, що розрахунок з нею було проведено не у день звільнення 01.03.2021, а в порушення вимог статті 116 Кодексу законів про працю України 02.06.2021, тому вона має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2021 року по 08.07.2021 року у розмірі 77 630 грн. 97 коп. та середній заробіток у розмірі 892,31 грн. за кожен робочий день починаючи з 09.07.2021 року та по дату повного розрахунку із позивачем або ж до дати ухвалення рішення по даній справі.

Так, відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи за 2021 рік, виданої Кам`янською районноою радою Дніпропетровської області, у січня 2021 року сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_2 становила 17 050 грн., та у лютому 2021 року 17 750 грн., всього за два місяці 34 800 грн.

Кількість робочих днів за січень 2021 року та за лютий 2021 року склала 39.

Враховуючи вищезазначені приписи Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньоденна заробітна плата позивача у зазначений вище період становила 892,31 грн. (34 800 грн. / (19 д. + 20 д.)).

Оскільки розрахунок із позивачем при звільненні проведено відповідачем не 01.03.2021, як того вимагають положення Кодексу законів про працю України, а 02.06.2021, затримка у розрахунку складала 93 робочих дні, тобто починаючи з першого дня затримки та до дня фактичного розрахунку.

Як наслідок, згідно статті 117 Кодексу законів про працю України, сума середнього заробітку, яку повинен виплатити відповідач за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем, становить 82 984,83 грн. (892,31 грн. * 93 д.).

За вказаних обставин дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Стосовно позовної вимоги - стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати у сумі 1855,59 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтями 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Позивач самостійно здійснив розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати, який зазначено в заяві про уточнення позовних вимог.

Згідно розрахунків позивача компенсація втрати частини заробітної плати заборгованість по якій виникла становить 1855,59 грн.

Відповідач не оскаржував здійснений позивачем розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на її користь компенсації у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати у сумі 1855,59 грн. підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача у розмірі 17 400 грн., суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивачем не зазначено будь-яких підстав.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і приниження ділової репутації.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому будь-яких негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

При цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 17 400 грн.

Позивачем має бути доведено, а судом оцінено наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 17 400 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908 грн., що документально підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 28.05.2021 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 908 грн. підлягає стягненню з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань.

В той же час, в задоволенні стягнення із Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрат, що пов`язані із прибуттям до суду ОСОБА_1 та її представника слід відмовити, оскільки дана справа розглянута за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. До того ж, позивачем не надано до суду підтвердження щодо витрат, які пов`язані із прибуттям до суду відносно неї та її представника.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кам`янської районної ради Дніпропетровської області про стягнення невиплаченого при розрахунку заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за кожен робочий день, стягнення компенсації у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 не виплачену при розрахунку заробітну плату у розмірі 95,45 грн. (сума вказана без утримання податків й інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2021 року по 01.06.2021 року у розмірі 82 984,83 грн. (сума вказана без утримання податків й інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку із втратою частини доходів у наслідок порушення встановлених строків їх виплати у сумі 1855,59 грн. (сума вказана без утримання податків й інших обов`язкових платежів).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Кам`янської районної ради Дніпропетровської області () за рахунок за бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник