Справа № 160/8130/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 160/8130/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Олефіренко Н.А., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. (суддя Серьогіна О.В.) в справі № 160/8130/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії за вислугу років з 29.07.2020 р., зобов`язання здійснювати щомісячно виплату пенсії за вислугу років, призначеної з 28.07.2020 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зобов`язання здійснити виплату невиплачених з 29.07.2020 р. сум пенсії на її поточний рахунок № НОМЕР_1 в ТВБВ № 10003/0623 м. Дніпро, МФО 305482, .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної з 28.07.2020 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, та здійснити виплату ОСОБА_1 невиплачених з 29.07.2020 року сум пенсії на її поточний рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у ТВБВ №10003/0623 м. Дніпро, МФО 305482, ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи, що позивачем, якою отримувалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, з 29.07.2020 р. укладено контракт про проходження військової служби в Службі безпеки України на посадах осіб офіцерського складу строком на 2 роки, тому відповідно до вимог статті 2 Закону № 2262-ХІІ правомірно припинено виплату пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2020 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ як особі, що проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

29.07.2020 між позивачем та Службою безпеки України укладено контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України (за контрактом осіб офіцерського складу) від 15.05.2020 року в період дії в Україні особливого періоду.

З 29.07.2020 року відповідачем припинена позивачу виплата пенсії за вислугу років у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України на посадах осіб офіцерського складу строком на два роки на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України.

09.11.2020 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про повідомлення причин припинення виплати їй пенсії.

Листом від 04.12.2020 року за № 23262-23275/С-01/8-0400/20 відповідач повідомив позивачу, що їй припинена виплата пенсії у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України на посадах осіб офіцерського складу строком на два роки на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України.

Встановивши, що з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, суд першої інстанції вважав, що позивач прийнята на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службу безпеки України під час особливого періоду, тому вказав про застосування до спірних правовідносин приписів частини третьої статті 2 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ в редакції, чинній з 08 лютого 2015 року, щодо не припинення виплати пенсії такій категорії осіб, тому дійшов висновку, що у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області були відсутні підстави для призупинення виплати пенсії позивачу та не здійснення таких виплат у період з 28.07.2020 року.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо припинення позивачу виплати пенсії за вислугу років з 29.07.2020 року та, як наслідок, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за вислугу років, призначеної з 28.07.2020 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, та здійснити виплату невиплачених з 29.07.2020 року сум пенсії на її поточний рахунок.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснювати щомісячно виплату пенсії за вислугу років через відсутність порушеного права позивача в цьому питанні, зазначивши, що ці вимоги позивача спрямовані на майбутнє.

Рішення суду першої інстанції оскаржене відповідачем в частині задоволених позовних вимог.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції в частині задоволення позову обґрунтованим.

Судом встановлено, що позивачу 28.07.2020 р. призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі, що проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Позивачем 29.07.2020 р. укладено зі Службою безпеки України контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України (за контрактом осіб офіцерського складу) на період дії в Україні особливого періоду.

З 29.07.2020 р. відповідачем припинена позивачу виплата пенсії за вислугу років у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України на посадах осіб офіцерського складу строком на два роки на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України.

Позивач 09.11.2020 р. звернулась до ГУ ПФУ з питання з`ясування причин припинення виплати пенсії.

Листом від 04.12.2020 р. № 23262-23275/С-01/8-0400/20 відповідач повідомив позивачу, що виплата пенсії припинена у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України на посадах осіб офіцерського складу строком на два роки на умовах і в порядку, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють проходження військової служби у Службі безпеки України.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), відповідно до частин першої та другої статті 2 якого військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» від 15 січня 2015 року №166-VIII, який набрав чинності 08 лютого 2015 року, частину третю статті 2 Закону № 2262-ХІІ викладено в наступній редакції:

«Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу повторного прийняття їх на службу до дня демобілізації або звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу у зв`язку з мобілізацією, на особливий період.».

В подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби» від 06 грудня 2016 року №1769-VIII, який набрав чинності 07 січня 2017 року, частину третю статті 2 Закону № 2262-ХІІ викладено в новій редакції, згідно з якою пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За змістом частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Визначення поняття «особливий період» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, згідно з яким особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями абзацу 6 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абзац 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

При цьому в умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Виконуючим обов`язки Президента України 17 березня 2014 року видано Указ «Про часткову мобілізацію» №303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ.

З огляду на пункт 8 Указу та враховуючи, що Закон України від 17 березня 2014 року №1126-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування - 18 березня 2014 року, з 18 березня 2014 року в Україні, відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період.

Враховуючи, що на час прийняття позивача на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Службу безпеки України в Україні діяв особливий період, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність припинення відповідачем виплати позивачу пенсії за вислугу років.

Доводи апелянта зводяться до того, що позивачу правомірно припинено виплату пенсії на виконання вимог статті 2 Закону № 2262-ХІІ, проте така позиція відповідача є помилковою через неврахування органом Пенсійного фонду приведених вище змін до Закону № 2262-ХІІ.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. в справі № 160/8130/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. в справі № 160/8130/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 01.11.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01.11.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко

суддя І.В. Юрко