Справа № 345/4501/21
Суддя: Мигович О. М.
Дата ухвалення: 2021-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/4501/21
Провадження № 2-а/345/55/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі інспектора СРПП Калуського РВП старшого лейтенанта поліції Кравчука В.В., начальника Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі начальника ГУНП в Івано-Франківській області Безпального Сергія Вікторовича про визнання дій протиправними, скасування постанови від 30.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

11.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з вищенаведеним адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати дії суб`єктів владних повноважень, інспектора реагування патрульної служби старшого лейтенанта поліції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Кравчука В.В., начальника Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі начальника ГУНП в Івано-Франківській області Безпального Сергія Вікторовича протиправними, скасувати постанову серії ГАБ № 548206 від 30.09.2021 року про накладення на нього ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та закрити відносно нього ОСОБА_1 провадження по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 30.09.2021 року відносно нього, інспектором СРПП Калуського РВП в Івано-Франківській області Кравчуком В.В. була винесена постанова серія ГАБ № 548206 про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП у вигляді штрафу на суму 170,00 грн., відповідно до якої, він 30.09.2021р. о 11:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 перебував в громадському місці, а саме: в приміщенні Калуського міськрайонног суду Івано-Франківської області без засобів індивідуального захисту, а саме: маски чи респіратора, що закриває рот та ніс повністю.

Позивач зазначає, що в порушення вимог КУпАП у постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, які саме правила були ним порушені та яким нормативно-правовим актом ці правила встановлено, при цому, стаття 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач порушив вимоги ст. ст.278, 279 КУпАП, а постанова про адміністративне правопорушення від 30.09.2021 року не містить посилань на жодні належні та допустимі докази на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУАП.

.

01.11.2021 року від представника відповідача - Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, в той же час, відповідачем надано скрін-шоти з камер відеоспостереження в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, представник відповідача вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, інспектор мав всі законні підстави для розгляду справи, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова від 30.09.2021 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

02.11.2021 року позивач ОСОБА_1 подав через канцелярію суду відповідь на відзив у якому просить відхилити заперечення представника відповідача - Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області, позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справиа, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2021 року інспектором СРПП Калуського РВП в Івано-Франківській області Кравчуком В.В. винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №548206, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.14).

Згідно із вказаною постановою ОСОБА_1 30.09.2021 року о 11 годині 00 хвилин за адресою: м.Калуш, вул.Молодіжна,10, перебува в громадському місці в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_1 в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, підтверджено також наданими представником відповідача скрін-шоти з камер відеоспостереження в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області від 30.09.2021 року (а.с.27,28,29), з яких чітко вбачається, що ОСОБА_1 , перебуває в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивача відносно того, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про те що він дійсно перебував в громадському місці, а саме в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області без засобів індивідуального захисту, а саме: маски чи респіратора, що закриває рот та ніс.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до статті 1 якого карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 року прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пунктом 1 якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно із п.п.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Визначення поняття «громадські будинки та споруди» наведено в державних будівельних нормах України від 2019 року, під яким розуміється загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі). Наприклад, магазини, торговельні центри, магазини, бібліотеки, музеї, лікарні, університети, спортзали, церкви, державні установи тощо.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено обставини, викладені в оскаржуваній постанові та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Статтею 222 КУпАП визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції.

Зі змісту ч.2 ст.222 КУпАП вбачається, що розгляд справ за ч.2 ст.44-3 КУпАП проводять органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем вимог ст. ст.278, 279 КУпАП.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та наявності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оскільки 30.09.2021 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебував за адресою: м. Калуш, вул.Молодіжна,10, в громадському місці в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно, що підтверджують скрін-шоти з камер відеоспостереження в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області від 30.09.2021 року, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, та, відповідно, правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Долученими до матеріалів справи відеозаписами, які містяться на оптичних дисках, які додані позивачем ОСОБА_1 також не спростовують вчинення останнім правопорушення передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Статтею 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в позовній заяві доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.09.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУпАП, та закриття відносно ОСОБА_1 провадження по справі, а також про необхідність відмови у задоволенні її позову у повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 251, 295, 297 КАС України, суд

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі інспектора СРПП Калуського РВП старшого лейтенанта поліції Кравчука В.В., начальника Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі начальника ГУНП в Івано-Франківській області Безпального Сергія Вікторовича про визнання дій протиправними, скасування постанови від 30.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонни суд Івано-Франківської області.

Головуючий: