Справа № 340/2298/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021 року м. Дніпросправа № 340/2298/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року (головуючий суддя Дегтярьова С.В.) в адміністративній справі

за позовом представника ОСОБА_1 - Неверчака Євгена Борисовича

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 (далі Позивач) - ОСОБА_2 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 16.04.2021 р. №28;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня подання заяви про призначення пенсії від 08.04.2021 р.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Проте Відповідач їй відмовив у призначенні пільгової пенсії. Відповідач мотивував свою позицію тим, що всупереч п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Позивач звернулася за призначенням пенсії раніше встановленого терміну. Позивачу запропоновано звернутися після досягнення 50 років, тобто з 10.03.2026 року. За підрахунками Відповідача страховий стаж Позивача складає 27 років 6 днів, у тому числі за списком № 1 - 14 років 12 днів. Позивач зазначає, що з огляду на визнання неконституційними окремих положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо умов та порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах вона набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 45 років. Вважає відмову Відповідача протиправною та такою, що порушує її конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021року по справі №340/2298/21 адміністративний позов представника ОСОБА_1 - Неверчака Євгена Борисовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено (а.с.89-90).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що, в даному випадку, належить до застосування саме п. а) ст.13 Закону №1788-XII (в редакції Закону станом на 16.10.2012 року), в тому числі, прийнятий в часі раніше, а не пп.1 п.2 ст.114 Закону №1058-IV редакції 11.10.2017 року. Судом встановлено, що на момент звернення до Відповідача за заявою про призначення пенсії, Позивач досягла віку 45 років, а тому рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав недосягнення заявницею відповідного віку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 розділу ХІV-1 Закону №1058 ОСОБА_1 може звернутись після досягнення 50 років, тобто після 09.03.2026. Головне управління діяло в межах повноважень, визначених чинним законодавством, а тому відсутні підстави вважати, що ним вчинено будь-яку протиправну дію.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що Позивач з 03.08.2001 року і по теперішній час працює на Смолінській шахті Східного гірничо-збагачувального комбінату.

08.04.2021 р. Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, до якої було, зокрема, додано копію трудової книжки, диплому, довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.03.2021 року №126/221 та №127/221, від 30.03.2021 року №17-48/1069, наказу №20 від 20.01.2003 року про затвердження зміни найменувань професій та посад в результаті атестації робочих місць та інші документи в обґрунтування в підтвердження стажу.

Листом від 28.04.2021 р. Відповідач повідомив, що рішенням від 16.04.2021 р. їй відмовлено в призначенні пенсії, оскільки вона звернулася раніше встановленого терміну. Їй запропоновано звернутися з 10.03.2026 р. За підрахунками Відповідача її страховий стаж складає 27 років 6 днів, у тому числі за списком № 1 - 14 років 12 днів.

За ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. а) ст.13 Закону №1788-XII (в редакції Закону станом на 16.10.2012 року) а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII до Закону №1788-XII внесено зміни та статтю 13 та деякі інші норми викладено в новій редакції.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (справа №1-5/2018 (746/15)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, які втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

В рішенні вказано, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

В рішенні Конституційного Суду вказано, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Судом встановлено, що Позивач, 1976 року народження, з 03.08.2001 року виконувала роботи з радіоактивними речовинами в умовах радіаційної шкідливості в приміщеннях де ведуться роботи 1 і 2 класів (лабораторні дослідження) з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на Смолінській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується відповідними документами та не заперечується Відповідачем.

Позивач має стаж 27 років 6 днів, в тому числі робота за списком №1 14 років, що Відповідачем не заперечувалось в оскаржуваному рішенні, та Позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву про призначення пенсії за віком.

Відповідачем 16 квітня 2021 року прийнято рішення, яким відмовлено в пенсії на пільгових умовах через те, що вік заявниці 45 років, а призначення такої пенсії, на думку Відповідача, можливе з 50-ти років, тобто з 10.03.2026 року. Інших аргументів, як підстав відмови, рішення не містить.

Судом встановлено, що Позивач разом із заявою подала наявні в неї документи та довідки, що підтверджують стаж за Списком №1. Дані документи Відповідачем прийняті, стаж за Списком №1 (14 років) визнаний.

Спір між сторонами полягає лише в досягненні віку, з якого наступає право на отримання вказаної пенсії на пільгових умовах.

Наразі діє редакція п.а) ст.13 Закону №1788-XII (в редакції Закону станом на 16.10.2012 року), відповідно до якого, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідач протягом розгляду справи посилався на те, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено інші норми регулювання даних правовідносин.

Так, згідно пп.1 п.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Дана редакція набрала чинності 11.10.2017 року.

Враховуючи викладене, наразі існують два нормативно-правові акти, що визначають різні умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та припускають множинне тлумачення прав особи, яка претендує на призначення такої пенсії, а тому з огляду на практику Європейського Суду з прав людини, в такому випадку належить застосувати найбільш сприятливий для такої особи підхід (Рішення «Щокін проти України», «Серков проти України»).

В частині легітимних очікувань висловився і Конституційний Суд України (рішення від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (справа №1-5/2018 (746/15)), який вказав, що зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Водночас у контексті предмету спору юридична позиція, викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону № 1058-IV, які регламентують спірні правовідносини та рішення Відповідача.

Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в рішенні від 21 квітня 2021 року (справа №360/3611/20, адміністративне провадження №Пз/9901/32/20).

З огляду на викладене, в даному випадку належить до застосування саме п.а) ст.13 Закону №1788-XII (в редакції Закону станом на 16.10.2012 року), в тому числі, прийнятий в часі раніше, а не пп.1 п.2 ст.114 Закону №1058-IV редакції 11.10.2017 року.

Судом встановлено, що на момент звернення до Відповідача за заявою про призначення пенсії, Позивач досягла віку 45 років, а тому рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав недосягнення заявницею відповідного віку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16 червня 2021 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі №340/2298/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов