Справа № 480/6597/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Справа № 480/6597/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

представника позивача - Холод О.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/6597/21

за первісним позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу та

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Сумській області (далі - позивач за первісним позовом) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач за первісним позовом), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код податку 18010300) загальною сумою 42 557 грн. 91 коп. (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят сім грн. 91 коп.) отримувач ГУК Сум.обл./Чернеччинська СТГ/18010300, р/р иА0018512, код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків, всупереч вимог Податкового кодексу України порушила строки сплати узгоджених податкових зобов`язань, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код податку 18010300) загальною сумою 42 557 грн. 91 коп., яка залишається не сплаченою.

Ухвалою суду від 26.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

19.08.2021 ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій позовні вимоги за первісним позовом не визнала та просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2019 № 0-1823 про донарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 24235,61 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2020 № 0-1823 про донарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 18109,99 грн.;

- у задоволенні первісного позову - відмовити в повному обсязі.

Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовані тим, що належна ОСОБА_1 на праві приватної власності нежитлова будівля ферми, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника. Відтак, нерухомість за цією адресою не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Отже, податкові повідомлення-рішення від 29.06.2019 № 0-1823 та від 24.06.2020 № 0-1823 про донарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є безпідставними, протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 28.08.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, об`єднано в одне провадження з первісним позовом вимоги ОСОБА_1 , вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Головне управління ДПС у Сумській області подало до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вимоги зустрічного позову не визнало, зазначивши, що ОСОБА_1 не має права право на пільгу, передбачену пунктом "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів фактичного здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності, використання безпосередньо у такій діяльності комплексу належних йому будівель та споруд, тобто позивач не підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника.

ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку в Охтирській ДПІ Головного управління ДПС у Сумській області з 09.07.2013 по 14.03.2019, як фізична особа-підприємець. У 2018-2019 роках застосовувала загальну систему оподаткування.

Позивач за первісним позовом зазначає, що будучи на загальній системі оподаткування у 2018 році, ФОП ОСОБА_1 подала до Охтирського управління Головного управління ДФС у Сумській області податкову декларацію платника єдиного-податку фізичної особи-підприємця з нульовими показниками. Декларація про майновий стан та доходи за 2019 рік надійшла від ОСОБА_1 до Охтирського управління Головного управління ДФС у Сумській області з незмінним нульовим показником, що не підтверджує проведення сільськогосподарської діяльності, пов`язаної з сільськогосподарським товаровиробництвом. Податкова декларація про майновий стан та доходи за 2020 рік, як фізичною особою, ОСОБА_1 до податкового органу не була подана.

Таким чином, відсутність задекларованих доходів, сплати відповідних податків до бюджету, відсутність зареєстрованої належним чином найманої праці свідчить про те, що платник не є товаровиробником та не використовував приміщення для проведення сільськогосподарської діяльності.

Головне управління ДПС у Сумській області вважає, що ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до вимог ПК України, а податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, правомірними і законними, прийнятими у відповідності до вимог ПК України та з додержанням строків, передбачених Податковим кодексом України, а зустрічний ОСОБА_1 є безпідставним, та таким, що задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 30.09.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Сумській області первісний позов підтримав, просив суд його задовольнити, у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви просив відмовити.

Відповідач за первісним позовом у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, підтримав вимоги зустрічної позовної заяви, просив суд її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний адміністративний позов задоволенню не підлягає, а вимоги зустрічної позовної заяви слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення ферми (колишнього корівника) загальною площею 2169.9 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10.04.2013 (а.с. 10), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.02.2014 № 17775635 (а.с. 11), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.09.2021 № (а.с. 111-112).

У період з 08.07.2013 по 14.03.2019 ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 143-144).

У вказаний період часу видами її господарської діяльності згідно КВЕД були: 01.45 Розведення овець і кіз (основний);01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.46 Розведення свиней; 01.47 Розведення свійської птиці; 10.11 Виробництво м`яса; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.24 Оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

29.06.2019 Головним управлінням ДФС у Сумській області на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-1823 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 24235,61 грн. (а.с. 68). Вказане податкове повідомлення-рішення вручене ОСОБА_1 30.08.2019 (зв. бік а.с. 106).

24.06.2020 Головним управлінням ДПС у Сумській області на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-1823 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 18109,99 грн. (а.с. 69). Вказане податкове повідомлення-рішення вручене ОСОБА_1 11.09.2020 (зв. бік а.с. 107).

28.10.2020 контролюючим органом складено та направлено ОСОБА_1 податкову вимогу № 5392-13, якою позивача повідомлено про наявність станом на 27.10.2020 податкового боргу у сумі 24447, 92 грн. та поставлено вимогу щодо його погашення (а.с. 10).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В свою чергу, підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

При цьому, відповідно до пп.266.2.2 «ж» п.266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми вказує на те, що її застосування передбачає наявності двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 ПК).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання чого-небудь», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

На користь висновку, що норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 за № 2628-VIII, підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Як і Законом України від 28.12.2014 за №71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомого майна, щодо якого визначено грошове зобов`язання розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:5322, площею 1,9273 га, яка має цільове призначення 01.01 Землі сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).

Також, в матеріалах адміністративної справи міститься Технічний паспорт на нежитлову будівлю (ферма), складений ТОВ "Бюро технічної інвентаризації та експертиз", з якого вбачається, що комплекс будівель за цільовим призначенням є об`єктами сільськогосподарського призначення.

Суд зауважує, що в матеріалах справи справі відсутні докази того, що відповідач за первісним позовом протягом 2018-2019 років використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності.

Суд не бере до уваги посилання Головного управління ДПС у Сумській області на подання ОСОБА_1 декларацій у 2018, 2019 роках із нульовими показниками як на підставу висновку про не здійснення сільськогосподарської діяльності, оскільки, на думку суду, не отримання суб`єктом господарювання доходу у певних звітних періодах ще не свідчить про те, що він взагалі не здійснює господарської діяльності.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»: виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати помилковими висновку судів попередніх інстанцій про те, що позивач не може підпадати під визначення сільськогосподарського товаровиробника. Наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року (справа №560/168/19).

Судом встановлено, що у період з 08.07.2013 по 14.03.2019 ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 143-144).

У вказаний період часу видами її господарської діяльності згідно КВЕД були: 01.45 Розведення овець і кіз (основний);01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.46 Розведення свиней; 01.47 Розведення свійської птиці; 10.11 Виробництво м`яса; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.24 Оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

Довідкою Кардашівського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.09.2021 № 738 підтверджено, що нежитлова будівля (ферма) за адресою АДРЕСА_1 є дійсно будівля сільськогосподарського призначення та використовується за призначенням з 2014 року по теперішній час (а.с. 126).

Тобто, у 2018, 2019 роках ОСОБА_1 здійснювала діяльність пов`язану із виготовленням сільськогосподарської продукції, а відповідно підпадає під визначення сільськогосподарського товаровиробника.

Наведені вище обставини не були враховані контролюючим органом при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, а відповідно і необґрунтовано не застосовано до спірних правовідносин положення підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у податкового органу не було правових підстав для визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання та формування спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим такі підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що під час прийняття спірних рішень Головне управління ДПС у Сумській області діяло необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ціну зустрічного позову 42 557 грн. 91 коп., при його поданні ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУДПС у Сумській області судовий збір у розмірі 908,00 грн.

При цьому, суд зауважує, що згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Щодо первісних позовних вимог ГУДПС у Сумській області суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов`язання не сплаченого платником податку у встановлений строк набуває статусу податкового боргу.

Згідно із п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи, що первісні позовні вимоги Головного управління ДПС у Сумській області обґрунтовані виключно несплатою ОСОБА_1 податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 29.06.2019 № 0-1823 та від 24.06.2020 № 0-1823, які були оскаржені та визнані судом протиправними, суд дійшов висновку, що податкове зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 42 557 грн. 91 коп. не є узгодженим, не набуло статусу податкового боргу, а тому підстави для задоволення первісних позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 29.06.2019 № 0-1823, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 24235,61 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 24.06.2020 № 0-1823, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 18109,99 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, Сумська область, 40009, ідентифікаційний код 43995469) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 01.11.2021.