Справа № 240/1820/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1820/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В. А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 листопада 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення йому перерахунку та виплати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018, 01.01.2019, 01.01.2020 з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, визначеної на підставі відповідно довідки №2371/18 вих. від 11.12.2018, довідки №135/19 вих. від 16.01.2019, довідки №45/20 вих. від 10.01.2020 Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату з 04.12.2018, 01.01.2019, 01.01.2020 з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, визначеної на підставі довідки №2371/18 вих. від 11.12.2018, довідки №135/19 вих. від 16.01.2019, довідки №45/20 вих. від 10.01.2020 Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничним розміром з врахуванням раніше виплачених коштів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018, з 01.01.2019 та з 01.01.2020, визначеного на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області №2371/18 вих. від 11.12.2018, №135/19 вих. від 16.01.2019, №45/20 вих. від 10.01.2020 відповідно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018, з 01.01.2019 та з 01.01.2020, визначеного на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №2371/18 вих. від 11.12.2018, №135/19 вих. від 16.01.2019, №45/20 вих. від 10.01.2020 відповідно, з врахуванням раніше виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ).

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п.3 ч.1 ст.311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з довідкою Територіального управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області №2371/18 вих. від 11.12.2018, виданої ОСОБА_1 , збільшено розмір суддівської винагороди судді із 4 грудня 2018 року (а.с.9).

20 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (а.с.12, 13-13 зворот).

У січні 2019 року в електронному кабінеті на веб-порталі Пенсійного фонду України з`явилося повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання на підставі поданої заяви (а.с.19).

16 січня 2019 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області ОСОБА_1 видано довідку №135/19 вих. згідно якої збільшено розмір суддівської винагороди судді із 1 січня 2019 року (а.с.10).

21 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди із січня 2019 року.

У лютому 2019 року в електронному кабінеті на веб-порталі Пенсійного фонду України з`явилося повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання на підставі поданої заяви.

10 січня 2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області ОСОБА_1 видано довідку №45/20 вих. згідно якої збільшено розмір суддівської винагороди судді із 1 січня 2020 року (а.с.11).

23.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди із січня 2020 року.

Листом від 24.01.2020 №35/03-16 відповідач повідомив, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відповідно до поданих ним документів проведено із 01.02.2020 (а.с.21).

Вважаючи що відповідач у черговий раз порушив його право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у порядку та спосіб встановлений законом, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

02.06.2016 прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII та новий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 або Закону № 1402), які набрали чинності 30.09.2016.

За змістом статті 142 Закону України №1402-VІІІ, визначено, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розділом XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено певні особливості визначення розміру суддівського винагороди та, відповідно, розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VІІІ встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст.529; 2015 р., №№18-20, ст.132, із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону №1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

04.12.2018 року Конституційним Судом України за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.ч.3, 10 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") ухвалено рішення №11-р/2018, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч.ч. 3, 10 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 №245З-IV "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд").

Відповідно до п.1 вказаного рішення Конституційного Суду України положення ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII) підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Згідно п.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 положення ч.ч.3, 10 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІII, які визнані неконституційними п.1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762,00 грн.

Таким чином, саме з 04.12.2018 втратили чинність положення ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІII) та з цієї дати у суддів у відставці виникає право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм статті 142 Закону №1402-VІІІ.

Також, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн, а Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн, отже саме з цих дат у суддів у відставці виникає право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм статті 142 Закону №1402-VІІІ.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість трактування відповідачем пункту 4 Розділу ІІ Порядку подання документів №3-1, та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання, з огляду на таке.

Згідно п.4 розділу ІІ Порядку перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Разом з цим, суд наголошує, що ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII передбачає здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди діючого судді, не містить відповідні часові обмеження здійснення виплати за наслідками перерахунку, які у цьому випадку фактично позбавляють особу на реалізацію права отримання належного розміру грошового утримання за один місяць та пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання саме зі зміною розміру складових суддівської винагороди.

Колегія суддів наголошує, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожною даті, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Позивач звертався до відповідача про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання саме з 4 грудня 2018 року, з 01 січня 2019 року та з 01 січня 2020 року відповідно.

Отже, враховуючи, що Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018, яке набрало чинності 4 грудня 2018 року колегія суддів вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 4 грудня 2018 року вчинені з порушенням частини 2 статті 19 Конституції України та не відповідають вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн, що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 1 січня 2019 року.

Право на перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 1 січня 2020 року за прожитковим мінімумом для працездатних осіб згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" є аналогічним.

Так, Конституційний Суд України виходить з того, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу (абзац 2 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Аналіз наведених норм та позиції Конституційного Суду України дає підстави для висновку про те, що це пенсія та щомісячне довічне грошове утримання судді це різні виплати, які мають певні особливості та врегульовуються по різному.

Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовується порядок та умови виплати пенсій.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 врегульовує виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

Частина 4 статті 142 Закону №1402-VIII, яка передбачає здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди діючого судді, не містить відповідні часові обмеження здійснення виплати за наслідками перерахунку, які у даному випадку фактично позбавляють особу на реалізацію права отримання належного розміру грошового утримання за один місяць та пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання саме зі зміною розміру складових суддівської винагороди.

Суд зазначає, що перерахунок, який просить здійснити позивач за грудень 2018 року, обумовлений відновленням раніше порушених прав громадян з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення №11-р/2018, а саме 4 грудня 2018 року. Разом із тим, перерахунок, який просить здійснити позивач за січень 2019 року та за січень 2020 року обумовлений підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законами України "Про Державний бюджет на 2019 рік", "Про Державний бюджет на 2020 рік", а дію вказаного Закону поширено на весь 2019 рік та 2020 рік відповідно.

Наведені вище обставини вказують на виникнення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" саме з 1 січня 2019 року, а згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" саме з 1 січня 2020 року, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не з дати набуття такого права, а з наступного місяця, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату з 04.12.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, визначеного на підставі довідки №2371/18 вих. від 11.12.2018, довідки №135/19 вих. від 16.01.2019, довідки №45/20 вих. від 10.01.2020 Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничним розміром з врахуванням раніше виплачених коштів.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.