Справа № 460/2636/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2636/21 пров. № А/857/13315/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Матковської З.М., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/2636/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком, на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.03.2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, на пільгових умовах, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 жовтня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 454,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропрацювала дояркою більше 20 років, які необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на невиконання позивачкою норм обслуговування тварин, оскільки такі норми не затверджені жодним нормативно-правовим актом.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що позивачка не надала доказів того, що вона виконала норми обслуговування, під якими, для доярок (операторів машинного доїння), мається на увазі кількість голів корів, закріплених за робітницею, яких вона зобов`язана обслужити протягом встановленого робочого дня (зміни) у визначених організаційно-технічних умовах. Водночас, суд з цього приводу зробив невірний висновок, що, оскільки такі норми не закріплені на нормативному рівні, то позивачка не може нести від цього негативні наслідки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 03.10.2020 року позивачка подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву про призначення пенсії.

У відповідь на заяву відповідач надіслав позивачці лист № 1700-0304-8/35054 від 09.11.2020 року, у якому повідомив позивачку про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через ненадання позивачкою документів про підтвердження виконання нею встановлених норм обслуговування.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Так, відповідно до підпункту 5 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року.

Суд першої інстанції встановив те, що на момент звернення позивачки з заявою про призначення пенсії позивачці виповнилося 52 роки 6 місяців, тобто вона досягла необхідного пенсійного віку.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до записів у трудовій книжці, позивачка 12.09.1988 року прийнята в члени колгоспу імені Чапаєва Здолбунівського району Рівненської області на роботу дояркою та пропрацювала на цій роботі безперервно до 04.05.2010 року коли була звільнена з КСП «Колос» (після перейменування та зміни організаційної форми).

Отже, позивачка пропрацювала дояркою більше 20 років, які є необхідними для призначення пенсії на пільгових умовах, на підставі підпункту 5 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV. Цієї обставини не заперечує і відповідач.

Водночас відповідач вважає, що, позивачка не підтвердила виконання нею норм обслуговування корів, які закріплені за нею, в межах встановленого робочого дня, працюючи дояркою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що підпунктом 5 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено призначення пенсії жінкам, які працювали доярками та досягли певного віку і набули певного стажу, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Обставини віку позивачки та набутого нею стажу є встановленими.

Що стосується встановлених норм обслуговування, то апеляційний суд зауважує, що у абзаці 2 підпункту 5 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV зазначено, що норми обслуговування для цілей цієї норми встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте, апеляційний суд зазначає, що Кабінет Міністрів України не визначив порядок встановлення норм обслуговування для цілей цього законодавчого положення.

Водночас, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 6 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства» на яке посилається відповідач, не є актом Кабінету Міністрів України. Таке роз`яснення не має статусу нормативно-правового документа.

Між тим, апеляційний суд встановив те, що на підприємстві на якому працювала позивачка, не було встановлено норм обслуговування корів, які закріплені за нею, в межах встановленого робочого дня, а лише мінімальні норми вироблення трудоднів.

Тому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про невиконання позивачкою встановлених норм обслуговування, як підставу для відмови у призначенні позивачці пенсії на пільгових умовах, згідно з підпунктом 5 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Отже, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, зробив правильний висновок про задоволення позову та зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію на пільгових умовах, згідно з підпунктом 5 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV, з 13.10.2020 року (дати подання заяви про призначення пенсії).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року в справі № 460/2636/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді З. М. Матковська
Р. П. Сеник
Постанова складена 02.11.2021 року