Справа № 300/2087/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2021 р. Справа № 300/2087/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі № 300/2087/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації товару, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UА209300/2020/000048/2 від 07.12.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209300/2020/00143 від 07.12.2020. Вказане рішення суду вручено представнику позивача 21.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с. 23)

21.10.2021 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява від Шевченко Наталії Павлівни, яка діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення згідно якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачені витрати, пов`язані із розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, витрат на проведення перекладу 4160,00. Заява мотивована тим, що позивач у позовній заяві просив суд стягнути за рахунок відповідача на його користь витрати, понесені на професійну правничу допомогу, та повідомив, що повний пакет документів, в тому числі акт про надання правової допомоги з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом буде надано суду у строк, встановлений частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 прийнято до розгляду заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 300/12087/21 та встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали трьохденний строк для подання пояснень щодо ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідач, в свою чергу, 27.10.2021 на адресу суду подав заперечення на заяву щодо понесення судових витрат, згідно яких зазначив, про відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх не співмірність. Звернув увагу суду на те, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу є значно завищеними та неспівмірними із складністю справи. Крім того, витрати пов`язані з перекладом документів не підлягають віднесенню до витрат, які передбачені пунктом 3 частини 3 статті 132 КАС України. В зв`язку із наведеним, просить суд відмовити у задоволенні заяви.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 2 статті 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Суд, з урахуванням вимог частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув клопотання позивача про стягнення судових витрат без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановив наступне.

При ухваленні рішення по справі № 300/2087/21, судом не вирішено питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в орієнтованому розмірі 7000,00 грн, які ФОП ОСОБА_1 очікував понести за результатом розгляду справи з підстав відсутності в матеріалах справи на момент ухвалення рішення належних документів щодо понесення позивачем таких витрат на правничу допомогу.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що представником у позовній заяві вказано про те, що про розмір судових витрат буде додатково повідомлено.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідач заперечив щодо стягнення судом таких витрат з Івано-Франківської митниці, вказуючи на обставину відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх не співмірність.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI).

Згідно з положеннями статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 300/941/19.

Суд зазначає, що представником позивача для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- договір про надання правової допомоги від 26.04.2021, укладений між адвокатом Шевченко Наталією Павлівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001736 від 07.08.2020 року та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (т. 2. а.с.28);

- акт прийому-передачі послуг від 19.10.2021 до договору про надання правової допомоги від 26.04.2021 з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Шевченко Н.П. по справі № 300/2087/21, згідно якого адвокатом Шевченко Н.П., виконано наступні роботи: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів по справі; вивчення та правовий аналіз судової практики в подібних спорах з митними органами; підготовка адміністративного позову та додатків до нього згідно з вимогами статей 94, 160 КАС України; вивчення та правовий аналіз відзиву відповідача по справі № 300/2087/21; підготовка відповіді на відзив та додатків до неї згідно вимог статті 163 КАС України та ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 300/2087/21.

Суд зазначає, що вищезазначені види правової допомоги адвоката відносяться до виду адвокатської діяльності з надання правової допомоги щодо складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру та безпосередньо пов`язані із розглядом справи № 300/2087/21.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вартість послуг визначена у п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 26.04.2021 та становить 7000,00 грн., а п. 3.2 цього договору визначено порядок сплати такого гонорару(з відкладальною умовою) протягом трьох місяців після набрання рішенням суду по суті спору законної сили.

В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, про підтвердження позивачем здійснених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі належними та допустимими доказами.

Крім того, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та значенням справи для сторони.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у даній справі підлягає стягненню понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн.

Що стосується понесених витрат на послуги перекладача, то суд зазначає наступне.

На виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021, позивачем надано належним чином оформлені та засвідчені переклади на українську мову, документів викладених італійською мовою, котрі долучені позивачем до позовної заяви в якості доказів.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. (ч.3 ст.132 КАС України).

Зміст наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

Суд зазначає, що на підтвердження здійснення оплати за переклад текстів документів з польської на українську позивачем надано: акт прийому-передачі послуг від 25.05.2021 з найменуванням робіт - переклад документів з польської на українську мову на суму 4160,00 грн, рахунок № 2574R від 20.05.2021 року та платіжне доручення № 205 від 20.05.2021, згідно якого позивач за переклад згідно акту 25.05.2021 оплатив ФОП ОСОБА_2 кошти у розмірі 4160,00 грн.

Крім того, такий розмір є співмірним із виконаними перекладачем роботами, обсягом наданих перекладачем послуг.

Матеріалами справи підтверджено, що переклад документів замовлений позивачем та здійснено на вимогу суду для належного розгляду справи судом і надано суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Відтак, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача, суд дійшов до висновку про задоволення заяви в частині стягнення понесених витрат на послуги перекладу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті правничої допомоги, наданої адвокатом Шевченко Н.П. в розмірі 7000 грн та витрат на оплату послуг перекладача в розмірі 4160,00 грн.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Шевченко Наталії Павлівни про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/2087/21.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на оплату послуг перекладача в сумі 4160 (чотири тисячі сто шістдесят) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Івано-Франківська митниця (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.