Справа № 520/3239/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р. Справа № 520/3239/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/3239/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі за тексто також відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірною відмову Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 28.10.2020 року №05-8297 щодо нарахування та виплати позивачу одноразової компенсації за встановлення ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30 (тридцяти) мінімальних заробітних плат на момент виплати;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію за встановлення ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 30 (тридцяти) мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має 2 групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із виконання обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, що підтверджується довідками МСЕК серії 12ААБ №287293 від 18.03.2020р., серії 12ААА №013874 від 18.03.2020р., посвідченням учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 1 серії НОМЕР_1 від 22.04.2019р., експертним висновком Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради №119 від 26.08.1992р. вих.№5603 від 27.08.1992р., листом УСЗН адміністрації Московського району Харківської міської ради від 28.10.2020р. №05-8297.

Первинна группа інвалідністості (3 група) була встановлена позивачу у 19.10.2005р.

20.10.2020 позивач звернувся у встановленому Законом та постановою КМУ від 17 серпня 2002 року № 1146 порядку до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради із відповідною заявою та документами про нарахування і виплату одноразової компенсації за встановлення ІІІ групи інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Листом відповідач відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової компенсації за встановлення ІІІ групи інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що акти, які діяли з 1993 року по 02.11.2016 року, а саме ЗУ № 796-ХІІ, роз`яснення Мінчорнобиля України, Мінфіну України, Мінсоцзахисту України та Мінпраці України від 01.12.92 р. № 1160/ЗК. 13-412/338. 02-29. 09-4172; наказ МНС від 31.12.96 № 28 «Про затвердження Положення про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям за втрату годувальника», зареєстрований у Міністерстві юстиції 14.04.97 за № 129/1932, строки звернень громадян із заявами стосовно отримання вказаних одноразових компенсаційних виплат часом не обмежували.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду перщшої інстанції з огляду на наступне.

Правові підстави та порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника визначено у ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991р. №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014р. №76-VIII (далі - Закон №76-VIII) внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону №796-ХІІ та викладено її у такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до Прикінцевих положень Закону №76-VIII, цей Закон набирає чинності з 01 січня 2015р., крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14 жовтня 2014р. «Про прокуратуру»), який набирає чинності з 25 квітня 2015р.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21 квітня 2016р. №1339-VIII (далі - Закон №1339-VIII), який набрав чинності з 22 травня 2016 року, статтю 48 Закону №796-ХІІ викладено в новій редакції:

«одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Таким чином, оскільки Закон України від 21 квітня 2016 року №1339-VIII, яким статтю 48 Закону №796-ХІІ викладено у новій редакції, за змістом якої повноваження щодо визначення порядку виплати і розміру одноразової грошової компенсації за шкоду здоров`ю були делеговані Кабінету Міністрів України неконституційними не визнавались, підстави для виплати позивачеві зазначеної компенсації у розмірі, що відрізняється від встановлених у постанові Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» відсутні.

При цьому у рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп було надано тлумачення частині першій статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі. Треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини цього Рішення).

Предметом розгляду адміністративної справи №520/3239/21 є визнання протиправною бездіяльності посадових осіб відповідача, яка полягає у відмові позивачу у нарахування та виплаті одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової компенсації як громадянину, який віднесений до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 20.10.20, то і розмір такої компенсації повинен визначатися відповідно до законодавства, чинного на момент звернення заінтересованої особи із такою заявою, а не законодавства, чинного на момент виникнення у особи такого права.

Подібний правовий підхід щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, було викладено у постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі №225/1562/17.

За такого правового регулювання до спірних правовідносин в частині виплати позивачу одноразової компенсації мали б застосовуватися положення постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Положеннями цієї Постанови установлено такі розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого:

Інвалідам І групи -379,3 гривні;

Інвалідам ІІ групи -284,4 гривні;

Інвалідам ІІІ групи - 189,6 гривні;

Дітям-інвалідам -1264 гривні;

Сім`ям, які втратили годувальника - 7586 гривень;

Батькам померлого -3792 гривні;

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року ст. 48 Закону №796-ХІІ не містить положень щодо виплати разової одноразової компенсації інвалідам ІІІ групи, у розмірі 30-х мінімальних заробітних плат.

Відтак колегія суддів вважає, що виплата позивачу компенсація відповідачем мала б бути здійснена на підставі чинного на момент звернення позивача з відповідною заявою законодавства, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015р. №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень законодавства у попередній редакції.

Подібний висновок щодо застосування до спірних правовідносин саме такого правового регулювання було висловлено у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 127/10438/16-а, 11 серпня 2021 у справі № 214/4242/16-а.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2ст. 317 КАС Українинеправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумаченнязаконуабо застосуваннязакону, який не підлягає застосуванню, або незастосуваннязакону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент звернення позавача із заявою про призначення компенсації), які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішеннясуду першої інстанції з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 по справі № 520/3239/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.С. Чалий