Справа № 420/10150/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., учасники справи - не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16 січня 2021 року № 6331 про відмову громадянці Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у продовженні строку перебування на території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.11.2017 року вона була документована посвідкою на тимчасове проживання типу РТ № ТР182401 строком дії з 06.11.2017 року до 06.11.2018 року.

У зв`язку з сімейними обставинами позивач не змогла вчасно звернутися за продовженням терміну дії посвідки.

07.11.2020 року за порушення ч.1 ст.203 КупАП, що виразилося в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування в Україні, стосовно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №003987 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2020 року ПН МОД № 002411 була притягнута до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

Позивач вказала, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення співробітником ГУ ДМС України в Одеській області їй було повідомлено про необхідність здійснення перетину державного кордону для подальшого продовження терміну перебування на території України.

16.12.2020 року позивач перетнула державний кордон України через КПП "Кучургани".

22.03.2021 року позивач звернулася до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою №Ш-422/6/5101-21 про продовження терміну перебування на території України у зв`язку з перебуванням у пологовому будинку, а також наявними підставами для легалізації на території України на підставі чоловіка - громадянина України, дитини - громадянина України, та матері - іммігрантки.

05.04.2021 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про відмову в продовженні строку перебування на території України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вважала дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначила, що ГУ ДМС України в Одеській області не навело жодних підстав вважати, що вона має інші, ніж заявлені у заяві підстави та мету перебування в Україні, а також не зазначило щодо відсутності підтвердження заявлених нею підстав.

19.07.2024 року представник відповідача надав письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що ОСОБА_1 була документована посвідкою на тимчасове проживання типу НОМЕР_1 строком дії з 06.11.2017 року до 06.11.2018 року та прибула на територію України 01.12.2017 року.

07.11.2020 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області була виявлена громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , яка нелегально перебувала на території України, а саме: проживала без документів на право проживання в Україні, за що була притягнута до адміністративної відповідальності. Стосовно позивачки було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003987 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2020 ПН МОД № 004027.

Відповідно до матеріалів особової справи, була наявна заява про продовження строку перебування на території України ОСОБА_1 від 13.01.2021 № 525312000. Зазначена заява була подана з порушенням строків подачі заяв про продовження строку перебування на території України, визначених пунктом 8 Порядку.

Відповідач зазначив, що востаннє позивач в`їхала на територію України 16.12.2020 року, рішень про продовження строку перебування на території України відносно неї не приймалось, таким чином, вона перебувала в Україні з порушенням встановлених правил перебування, за що була притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідач вказав, що позивач після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, яка була дійсна до 06.11.2018 року, перебувала на території України нелегально.

Останнім в`їздом в Україну ОСОБА_1 є 16.12.2020 року, тобто пізніше ніж 30 днів з дати останнього в`їзду в Україну, тому вказана норма законодавства, для продовження строку дії посвідки не може бути застосована до неї.

Враховуючи викладене, на дату подачі заяви про продовження строку перебування на території України (13.01.2021 року) у ОСОБА_1 були відсутні правові підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі пп.1 п. 6 Порядку №150.

За результатами розгляду надісланих матеріалів про продовження строку перебування на території України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , 16.01.2021 року було прийнято рішення про відмову вказаній іноземній громадянці в продовженні строку перебування на території України на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку, яким передбачено, що рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі, коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження.

Відповідач вказав, що позивач не була обмежена у зверненні із заявою про продовження строку перебування на території України у законодавчо встановлені строки, враховуючи те, що вказане звернення має обмеження в часі.

Водночас, пасивна поведінка позивача щодо не реалізації своїх законних прав за наявності належних на те підстав та обставин ні в якому разі не може ставитись у вину органу державної влади.

Відповідач вважав, що органом міграційної служби правомірно прийняте оскаржуване рішення, та надано докази такої правомірності з посиланнями на конкретні норми чинного законодавства.

Ухвалою від 22.06.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19 липня 2021 року об 11:00 год.

Протокольною ухвалою від 19.07.2021 року суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2021 року на 15:30 год.

У судове засідання, призначене на 20 жовтня 2021 року на 15:30 год., учасники справи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.205 КАС України суд ухвалив про розгляд справи у за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 06.11.2017 року ОСОБА_1 була документована посвідкою на тимчасове проживання типу РТ № ТР182401 строком дії з 06.11.2017 року до 06.11.2018 року, що сторонами підтверджується у заявах по суті справи.

07.11.2020 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області на громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , яка нелегально перебувала на території України, а саме: проживала без документів на право проживання в Україні, складено протокол про адміністративне правопорушення, та постановою ГУ ДМС України в Одеській області позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2020 ПН МОД № 004027 (а.с. 40-43).

В подальшому позивач виїхала з України та повторно в`їхала в Україну 16.12.2020 року, що підтверджується відповідним штампом в її паспорті (а.с. 15-16).

З метою реалізації свого права на продовження строку тимчасового перебування на території України 13.01.2021 р. позивач звернулася до ГУ ДМС України в Одеській області із відповідною заявою про продовження строку перебування на території України. Обгрунтованою підставою для подальшого перебування в Україні позивач зазначила, що вона перебуває у шлюбі з громадянином України та буде подавати документи на оформлення посвідки на тимчасове проживання (а.с. 75-77).

Рішенням від 16.01.2021 року № 6331 Головного управління ДМС України в Одеській області було відмовлено позивачу в продовженні строку перебування на території України на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМ України від 15.02.2012 року №150. З вказаним рішенням позивач ознайомлена 20.01.2021 року (а.с. 107).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ст.17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначає Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150 (далі за текстом - Порядок №150).

Згідно п.2 Порядку №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Відповідно до п.5 Порядку №150 строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно п.6 Порядку №150, строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули: 1) за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії); 2) за транзитною візою в разі вимушеної зупинки на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами (стихійне лихо, хвороба, ремонт транспортного засобу тощо) за наявності документа, що підтверджує причину та тривалість вимушеної зупинки, - на період, необхідний для усунення таких обставин. До транзитних віз прирівнюються візи типу ТР-1 і ТР-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії); 3) за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІМ-1, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Відповідно до п.7 Порядку №150 рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Згідно п.8 Порядку №150, заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Відповідно до п.п.1 п.9 Порядку №150, для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи: у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа:

паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності);

переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку;

паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред`явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними;

копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства);

документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов`язань із сплати всіх витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України;

документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред`явлення повертається), та його копія, а в разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмова згода власника (співвласника) такого житла. Якщо житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування, перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається документ, що підтверджує право приймаючої сторони на користування таким житлом (ордер, договір найму/оренди/піднайму тощо) (після пред`явлення повертається), та його копія, а також письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано в такому житлі;

чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

Відповідно до п.10 Порядку №150, рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання іноземцем та особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей чи підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання іноземцем та особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

6) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження;

7) відсутності в іноземця та особи без громадянства достатнього фінансового забезпечення на період перебування або відповідних гарантій приймаючої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про відмову у продовженні позивачу строку перебування на території України прийнято Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку 150.

При цьому, зазначене рішення від 16.01.2021 року № 6331 не містить жодних обґрунтувань з приводу наявності у заявника інших, ніж заявлених у заяві підстав та мети перебування в Україні або щодо не подання ним відповідного підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що на території України постійно проживає чоловік позивачки - громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , з яким позивач проживає однією сім`єю, та вони мають спільних дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , довідка про реєстрацію громадянином України № НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , довідка про реєстрацію громадянином України № НОМЕР_6 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 20-28).

Також на території України постійно проживає мати позивачки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка має посвідку на постійне проживання НОМЕР_7 .

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують наведену позивачем мету звернення до міграційного органу із заявою про продовження строку перебування на території України.

Доводи відповідача щодо незаконного перебування позивача на території України після 06.11.2018 року суд до уваги не бере, оскільки 16.12.2020 року позивач виїхала з території України та в`їхала на територію України повторно, а отже заява про продовження строку перебування на території України нею була подана під час легального перебування в Україні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16 січня 2021 року № 6331 про відмову громадянці Російської Федерації ОСОБА_2 в продовженні строку перебування на території України не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, зокрема, прийняте не обґрунтовано, не добросовісно, не розсудливо, не пропорційно.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина РФ серії НОМЕР_8 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16 січня 2021 року № 6331 про відмову громадянці Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у продовженні строку перебування на території України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2021 року.

Суддя В.В. Андрухів