Справа № 380/7051/21
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року справа № 380/7051/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Риб`як-Сембратович І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації, в якому, згідно заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 24.03.2021 № 3 про відмову у наданні грошової компенсації;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 04.03.2021 № 1 про проведення перерахунку розміру грошової компенсації;

- зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, повторно провести перерахунок розміру грошової компенсації, що належить до виплати ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення інваліду війни ІІ групи за формулою визначеною в п. 20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, чинного на момент звернення з відповідною заявою, а саме 09.08.2018;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 2270,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою від 24.05.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 03.08.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Згідно позовної заяви, відповіді на відзив, додаткових пояснень в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є інвалідом війни 2 групи (Авганістан), має право на отримання компенсації на придбання житла. У зв`язку із внесенням 06.05.2020 змін до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 (далі - Порядок №214) та зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, Комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів винесено рішення про проведення перерахунку розміру грошової компенсації, про відмову у наданні грошової компенсації. Вважає такі рішення відповідача протиправними з тих підстав, що право на отримання грошової компенсації у нього виникло з моменту звернення із відповідною заявою, а тому не може бути звужено чи обмежено його право на отмання такої компенсації у зв`язку із внесенням змін до будь - яких нормативно правових актів.

Окрім того, вказує, що позивачу завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких він та його дружина зазнає у зв`язку з протиправними діями Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації, Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, які вже з 09.08.2018 не виконують належним чином своїх посадових обов`язків, трактуючи законодавство на власний розсуд та приймаючи протиправні рішення, які позбавили можливості придбати житло. При прийнятті рішення про відшкодування моральної шкоди просить також врахувати діагноз поставлений ВЛК та протипоказання щодо будь-яких душевних страждань чи переживань.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив. Вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №333 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей», зокрема, до пункту 20 Порядку, в частині змін до складових формули, за якою розраховується розмір грошової компенсації. Формулу доповнено такою складовою, як Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації), яка підлягає відніманню при визначенні розміру грошової компенсації. Відповідно до нової редакції пункту 20 Порядку №214 розмір грошової компенсації підлягає перерахунку у зв`язку із зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, якщо грошова компенсація не виплачена. На дату набрання чинності вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України позивачу грошова компенсація не була виплачена, а відтак, враховуючи зміни до Порядку, розмір грошової компенсації підлягає перерахунку з врахуванням жилої площі, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації). З наведених підстав відповідач вважає оскаржувані рішення правомірними та обґрунтованими.

Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що позивачем, в обгрунтування позову не наведено обґрунтувань причинно-насліднового зв`язку виникнення зазначеної шкоди від дії і рішення відповідача, що є обов`язковою умовою для встановлення судом обгрунтованості заявленої моральної шкоди. Доказів настання втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні статті 23 Цивільного кодексу України є підставою для відшкодування моральної шкоди, позивачем також не надано. Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, з підстав викладнених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово позивача, предстаника представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням від 20.02.2014 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до архівної довідки УСБ України у Львівській області від 02.07.2018 ОСОБА_1 проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан та отримав захворювання, пов`язані з проходженням війської служби.

Згідно рішення виконавчого комітету Опарівської сільської ради Дрогобицького району Львіввської області від 18.05.2018 № 20 учаника бойових дій ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік у виконкомі Опарівської сільської ради. Підстава: неналежні санітарно-технічні умови проживання та відсутність відповідної житлової площі.

08.08.2018 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації із заявою про призначення грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення.

Відповідно до рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 03.06.2020 № 2 призначено ОСОБА_1 інваліду війни ІІ групи (Афганістан) грошову компенсацію в розмірі 721730, 88 грн.

У зв`язку із зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м загальної площі житла, визначеною Мінрегіоном, її розмір підлягає перерахунку, за умови, що на день такої зміни грошову компенсацію, відтак комісія вирішила провести перерахунок розміру грошової компенсації відповідно затвердженої формули, враховуючи зміну опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла (13160 грн) та житлової площі в заявника, яка в сукупності становить - 34,9 кв.м.

Згідно рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 04.03.2021 № 1, ОСОБА_1 інваліду війни ІІ групи (Афганістан) призначено грошову компенсацію в розмірі 495079,20 грн.

Відповідно до протоколу № 2 засідання Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової компенсації від 24.03.2021, встановлено, що у власності родини позивача є житло, житлова площа якого становить 34, 9 кв.м, яка перевищує норму житлової площі, визначеної ст. 47 ЖК Української РСР. Грошова компенсація призначалась після 06.05.2020, відтак згідно пункту 15 Порядку виплати заявик не має права на грошову компенсацію. Вирішено довести до відома позивачу інформацію щодо відмови у наданні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення згідно пункту 15 Порядку виплати затвердженого Постановою 214 зі змінами.

Позивач, не погодившись із вказаними рішеннями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР (далі - квартирний облік) та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр) визначає Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 (далі - Порядок №214).

У відповідності до пунктів 1-3 Порядку №214 право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначені в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які перебувають на квартирному обліку (далі - сім`я загиблого), за категоріями в такій черговості (за відсутності одержувачів попередньої категорії):

1) категорія I - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір`ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в загиблого немає дітей (в тому числі усиновлених);

2) категорія II - малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які на день його смерті проживали окремо від матері (батька), якщо загибла особа на день смерті була розлучена або не була розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не була (не був) позбавлена (позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти загиблого;

3) категорія III - батьки загиблого;

4) категорія IV - повнолітні діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

5) категорія V - повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства, які мають свої сім`ї;

6) категорія VI - повнолітні діти, обоє батьків яких загинули або пропали безвісти;

7) категорія VII - дружина (чоловік) загиблої особи, яка (який) на момент загибелі особи була позбавлена (був позбавлений) батьківських прав щодо малолітніх та / або неповнолітніх дітей загиблого (в тому числі усиновлених), або не була позбавлена (не був позбавлений) батьківських прав, але малолітні та / або неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені) проживають окремо від матері / батька.

Право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи, визначені пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, які перебувають на квартирному обліку (далі - особи з інвалідністю).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 214 заява про призначення грошової компенсації подається членом сім`ї загиблого, особою з інвалідністю (далі - заявник) або його (її) законним представником чи уповноваженою особою до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення) особисто.

Згідно пунктів 19-20 Порядку № 214 у разі прийняття рішення про призначення заявнику грошової компенсації комісія визначає її розмір виходячи з таких нормативів:

1) за нормою - 13,65 кв. метра жилої площі на кожного із членів сім`ї загиблого, віднесеного до однієї категорії, з урахуванням загиблого, якщо він перебував на квартирному обліку разом із членами своєї сім`ї;

2) за нормою - 13,65 кв. метра жилої площі на особу з інвалідністю та кожного члена її сім`ї, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 21 цього Порядку;

3) за нормою - 35,22 кв. метра загальної площі на членів сім`ї загиблого, які належать до однієї категорії, або на сім`ю особи з інвалідністю;

4) додатково - 10 кв. метра жилої площі на кожного члена сім`ї заявника, який є особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю (з урахуванням заявника).

При цьому враховується опосередкована вартість спорудження 1 кв. метра загальної площі житла в населеному пункті, в якому заявник перебуває на квартирному обліку на день звернення за грошовою компенсацією, визначена Мінрегіоном відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України. У разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла на день звернення заявника за грошовою компенсацією, визначеної Мінрегіоном після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, її розмір підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошову компенсацію не виплачено чи виплачено не в повному обсязі.

Для мм. Києва, Дніпра, Львова, Одеси та Харкова опосередкована вартість збільшується у 1,75 раза, для міст - обласних центрів, а також міст обласного значення з населенням понад 300 тис. - у 1,5 раза, для міст обласного значення з населенням від 100 тис. до 300 тис. - у 1,25 раза.

Розмір грошової компенсації розраховується за формулою:

ГК = (13,65 ? Nс + 35,22 + (10 ? Nп)) ? Bг ? Км + ПЗ,

де ГК - грошова компенсація;

Nс - кількість віднесених до однієї категорії членів сім`ї загиблого або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація;

Nп - кількість членів сім`ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника);

Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, на день звернення за грошовою компенсацією;

Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці сьомому пункту 19 цього Порядку

ПЗ - витрати (гривень), пов`язані з купівлею житла, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законом податків і зборів (обов`язкових платежів).

У разі прийняття рішення про призначення грошової компенсації особі з інвалідністю комісія розраховує розмір такої компенсації на підставі:

1) рішення про взяття заявника на квартирний облік із зазначенням складу членів його сім`ї, які разом із заявником перебувають на такому обліку;

2) рішення про взяття на квартирний облік члена сім`ї особи з інвалідністю (крім малолітніх (до 14 років) і неповнолітніх (від 14 до 18 років) дітей), на яких нараховується грошова компенсація;

3) письмової згоди (викладеної у довільній формі) кожного із членів сім`ї особи з інвалідністю (крім малолітніх (до 14 років) і неповнолітніх (від 14 до 18 років) дітей), на яких нараховується грошова компенсація, щодо включення їх у розрахунок розміру грошової компенсації.

При цьому в зазначений розрахунок включаються члени сім`ї особи з інвалідністю, які перебувають на квартирному обліку, незалежно від того, перебувають вони на такому обліку разом із особою з інвалідністю чи окремо від неї, включаючи перебування на квартирному обліку особи з інвалідністю та членів її сім`ї у різних населених пунктах.

До членів сім`ї особи з інвалідністю належать: дружина (чоловік), їх малолітні (до 14 років) та неповнолітні (від 14 до 18 років) діти; неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок війни I групи та доглядає за нею, за умови, що особа з інвалідністю внаслідок війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка перебуває під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням від 20.02.2014 серії НОМЕР_1 . Відповідно до архівної довідки УСБ України у Львівській області від 02.07.2018 ОСОБА_1 проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан та отримав захворювання, пов`язані з проходженням війської служби. Згідно рішення виконавчого комітету Опарівської сільської ради Дрогобицького району Львіввської області від 18.05.2018 № 20 учаника бойових дій ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік у виконкомі Опарівської сільської ради. Підстава: неналежні санітарно-технічні умови проживання та відсутність відповідної житлової площі.

08.08.2018 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації із заявою про призначення грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення. Відповідно до рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 03.06.2020 № 2 призначено ОСОБА_1 інваліду війни ІІ групи (Афганістан) грошову компенсацію в розмірі 721730, 88 грн.

Суд вказує, що відповідно пункту 19 Порядку №214 виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, у разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м загальної площі житла на день звернення заявника за грошовою компенсацією, визначеної Мінрегіоном (після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, її розмір підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошову компенсацію не виплачено чи виплачено не в повному обсязі).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №333 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей».

Постанова Кабінету Міністрів «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214» набрала чинності 06.05.2020.

Зокрема, до пункту 20 Порядку №214, в частині змін до складових формули, за якою розраховується розмір грошової компенсації. Формулу доповнено такою складовою, як Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації), яка підлягає відніманню при визначенні розміру грошової компенсації.

Відповідно до внесених змін, розмір грошової компенсації (ГК) розраховується за формулою:

ГК = ((13,65 х Nc) - Вп + 35,22 + (10 х Nn)) х Вг х Км + ПЗ, де Nc - кількість віднесених до однієї категорії членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація;

Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації);

Nn - кількість членів сім`ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника);

Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. м загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, на день звернення за грошовою компенсацією;

Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі житла для міст, визначених в абзаці сьомому пункту 19 Порядку;

ПЗ - витрати (гривень), пов`язані з купівлею житла, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законом податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до нової редакції пункту 20 Порядку №214 розмір грошової компенсації підлягає перерахунку у зв`язку із зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, якщо грошова компенсація не виплачена.

Як встановлено з матеріалів справи, у зв`язку із зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м загальної площі житла, визначеною Мінрегіоном, її розмір підлягає перерахунку, за умови, що на день такої зміни грошову компенсацію, відтак комісія вирішила провести перерахунок розміру грошової компенсації відповідно затвердженої формули, враховуючи зміну опосередкованої вартості 1 кв.м загальної площі житла (13160 грн) та житлової площі в заявника, яка в сукупності становить - 34,9 кв.м.

Згідно рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 04.03.2021 № 1, ОСОБА_1 інваліду війни ІІ групи (Афганістан) призначено грошову компенсацію в розмірі 495079,20 грн.

Відповідно до протоколу № 2 засідання Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової компенсації від 24.03.2021, встановлено, що у власності родини позивача є житло, житлова площа якого становить 34, 9 кв.м, яка перевищує норму житлової площі, визначеної ст. 47 ЖК Української РСР. Грошова компенсація призначалась після 06.05.2020, відтак згідно пункту 15 Порядку виполати заявик не має права на грошову компенсацію. Вирішено довести до відома позивачу інформацію щодо відмови у наданні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення згідно пункту 15 Порядку виплати затвердженого Постановою 214 зі змінами.

Однак, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення перерахування позивачу розміру грошової компенсації у відповідності до внесених змін до Порядку №214.

Так, як встановлено судом, позивач 08.08.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення.

При цьому, суд звертає увагу, що Постанова Кабінету Міністрів «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214» набрала чинності після звернення позивача із заявою про призначення грошової компенсації, а саме 06.05.2020.

Згідно статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Також у Рішенні Конституційного Суду України №5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

22.05.2008 Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій для військовослужбовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а правовідносини щодо їхнього забезпечення виникають не в момент звернення, а з моменту прийняття нормативно - правового акту, і не можуть бути припинені у зв`язку з внесенням до нього змін.

Таким чином, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд вважає, що право на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення виникло у позивача з моменту його звернення із відповідною заявою до відповідача, а саме 08.08.2018, тому підстави для перерахунку грошової компенсації після набрання чинності змін до Порядку №214 06.05.2020, якими звужуються права позивача, у відповідача були відсутні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач не довів суду, що прийняті ним оскаржувані рішення ґрунтуються на нормах чинного законодавства на момент звернення із відповідною заявою щодо отримання грошової компенсації за належне до отримання жиле приміщення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

У відповідності до частини 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням встановлених письмовими доказами у справі обставин та на підставі аналізу норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 04.03.2021 № 1 про проведення перерахунку розміру грошової компенсації ОСОБА_1 , рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, оформлене протоколом № 2 від 24.03.2021 про відмову у наданні грошової компенсації ОСОБА_1 не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, а відтак є протиправними.

Відтак, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, повторно провести перерахунок розміру грошової компенсації, що належить до виплати ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення інваліду війни ІІ групи за формулою визначеною в п. 20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, чинного на момент звернення з відповідною заявою, а саме 08.08.2018.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 2270,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачем не доведено, що протиправне рішення завдало наслідків, які зумовили страждання позивача та спричинили йому моральну шкоду. У справі немає доказів, які б вказували на це, так само як і обґрунтування її розміру.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №159/751/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів від 04.03.2021 № 1 про проведення перерахунку розміру грошової компенсації ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, оформлене протоколом № 2 від 24.03.2021 про відмову у наданні грошової компенсації ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, повторно провести перерахунок розміру грошової компенсації, що належить до виплати ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення інваліду війни ІІ групи за формулою визначеною в п. 20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, чинного на момент звернення з відповідною заявою, а саме 08.08.2018.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 03.11.2021.

Суддя Костецький Н.В.