Справа № 703/1808/21
Суддя: Биченко І. Я.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/1808/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

при секретарі Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАВ №115705 від 05 червня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою серії ГАВ №115705 від 05 червня 2021 року, винесеною інспектором ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Мачулкою С.В., ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за те що він, 05 червня 2021 року близько 12 год. 45 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про «Домашнє насильство», а саме, що його колишня дружина ОСОБА_3 не дає змоги спілкуватися з їх спільною дитиною, хоча цього факту не було.

Вказав, що відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2016 року ОСОБА_3 зобов`язано не чинити позивачу перешкод брати участь у вихованні сина ОСОБА_4 кожної суботи з 10 до 16 год. Однак ОСОБА_3 систематично та умисно не виконує рішення суду. Внаслідок чого він змушений був зафіксувати невиконання вказаного рішення суду та повідомити про вчинення кримінального правопорушення. По прибуттю наряду поліції від позивача було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення та відібрано пояснення. В цей же день він повідомив працівників поліції про факт вчинення його колишньою дружиною психологічного насильства по відношенню до нього та малолітньої дитини, що виразилося в обмеженні його волевиявлення у зустрічі та вихованні дитини та спричинило емоційну невпевненість та появу почуття нездатності захистити своє право на виховання сина.

Про вчинення психологічного насильства ОСОБА_1 повідомив на спеціальну лінію «102» ГУНП в Черкаській області. На вказану лінію він телефонував тричі, оскільки працівники поліції на його звернення не реагували відповідним чином, а саме: по приїзду на місце виклику жодних дій, щодо припинення свавілля не вчиняли.

Натомість відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за неправдивий виклик поліції.

Вважає вказану постанову необгрунтованою та такою, що не відповідає нормам права, відтак просив її скасувати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві.

Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року замінено первісного відповідача по справі належним відповідачем ГУНП в Черкаській області.

26 жовтня 2021 року на адресу суду від ГУНП в Черкаській області надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивач не вперше викликає працівників поліції з метою незаконного впливу на колишню дружину ОСОБА_3 з метою примушування їх спільної дитини до проведення з ним часу. Вказані обставини зафіксовано звукозаписом нагрудної камери інспектора ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Мачулки С.В., який прибув на виклик ОСОБА_1 . Зважаючи на безпідставність викликів працівників поліції, інспектор діяв відповідно до наданих йому повноважень та виніс правомірну постанову про притягнення позивача до відповідальності. Враховуючи викладене представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові обставини, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що постановою поліцейського ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Мачулки С.В. 05 червня 2021 року винесено постанову серії ГАВ №115705 від 05 червня 2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП і накладено штраф у розмірі 850 грн. за те, що він 05 червня 2021 року близько 12 год. 45 хв. здійснив завідомо неправдиві виклики поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про «Домашнє насильство», а саме, що його колишня дружина ОСОБА_3 не дає змоги спілкуватися з їх спільною дитиною, хоча цього факту не було.

Диспозицією ст.183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст.44-3 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно з ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі.

Частинами 1,2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ст.10 КУпАП зазначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

За приписами ст.ст. 1,2 Закону України «Про Національну поліцію України» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст.6 ЗаконуУкраїни «Про Національну поліцію України» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції, а саме за те, що він зателефонував на лінію «102» та повідомив про домашнє насильство.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" зазначено, що домашнє насильство дії, характерні для фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються між родичами або подружжям чи між іншими людьми, які спільно проживають, але не перебувають у родинних відносинах чи у шлюбі між собою.

Одним з видів домашнього насильства є, зокрема, психологічне насильство форма домашнього насильства, що виражається в словесній образі, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні та вчинення інших дій спрямованих на обмеження волевиявлення людини. До цього виду насилля також відносять переслідування, постійний контроль з боку кривдника, погрози.

Позивач стверджує, що домашнє насильство з боку його колишньої дружини проявилося саме в тому, що вона вчинила дії спрямовані на обмеження його волевиявлення брати участь у вихованні дитини.

Однак з копії оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183КУпАП належним чином не перевірив, чи інформація яку повідомив позивач була дійсно завідомо не правдивою.

Також, в постанові не вказано, які саме обставини були встановлені працівником поліції, що стали в подальшому підставою для складання оскаржуваної постанови.

Представник відповідача лише у відзиві на позов зазначив, що позивач не вперше викликає працівників поліції з метою незаконного впливу на колишню дружину ОСОБА_3 , яка чинить перешкоди у вихованні їх спільної дитини. Вказана обставина була встановлена інспектором відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області.

Однак, в чому саме полягав завідомо неправдивий виклик поліції у відзиві не зазначено. Не зазначено також доказів, відповідно до яких інспектор встановив факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Надані суду аудіо та відеозаписи не підтверджують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а зафіксована на них розмова не є доказом неправдивого виклику поліції.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 850 грн., підлягає скасуванню.

Застосовуючи спосіб захисту порушеного права, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП і п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України постанову належить скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючисьст.ст. 2, 9, 72, 76, 77, 229, 241-246, 255, 257, 262, 263, 286 КАС України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову поліцейського відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції Головного управління поліції в Черкаській області Мачулки С.В. серії ГАВ №115705 від 05 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на нього 850 грн. штрафу.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліцїї в Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави 454 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Головне управління національної поліції в Черкаській області, місце знаходження: 18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, .

Суддя І.Я. Биченко