Справа № 640/22459/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» до Державної податкової служби України, треті особи: Головне управління Державної податкової служби в Хмельницькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Легал Фін Груп» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, треті особи: Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Легал Фін Груп», в якому просило:

- зобов`язати Державну податкову службу України скасувати в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію податкових накладних № 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228 від 30 січня 2017 року, неправомірно зареєстрованих від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» 10 лютого 2017 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Легал Фін Груп» та виключити зазначені податкові накладні з Єдиного реєстру податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України відновити на рахунку ТОВ «Старокостянтинівцукор» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму реєстраційного ліміту у розмірі 3 333 333,33 грн., на яку платник податків має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не вчиняв дії щодо скасування реєстрації податкових накладних, складених та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних від імені ТОВ «Старокостянтинівцукор» на адресу ТОВ «Легал Фін Груп», оскільки останні позивачем не подавались. Як вказує позивач, у січні 2017 року невідомими особами від імені ТОВ «Старокостянтинівцукор» здійснено реєстрацію «фіктивних» податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у кількості восьми штук на загальну суму ПДВ 3 333 333,33 грн, внаслідок чого відбулось фактичне списання з електронного рахунку ТОВ «Старокостянтинівцукор» 3 333 333,33 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Державну податкову службу України скасувати в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію податкових накладних № 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228 від 30.01.2017, зареєстрованих від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» 10.02.2017 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Легал Фін Груп».

Зобов`язано Державну податкову службу України збільшити Товариству з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість реєстраційний ліміт для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 3 333 333,33 грн. та відобразити відповідне збільшення у витягу з Системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року - без змін.

Надалі від позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року у справі № 640/22459/19, у якій позивача просив зобов`язати Державну податкову службу України надати суду у п`ятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року у справі № 640/22459/19 задоволено.

Встановлено Державній податковій службі України строк для подання звіту про виконання рішення суду в адміністративній справі № 640/22459/19.

Зобов`язано Державну податкову службу України надати Окружному адміністративному суду міста Києва звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі № 640/22459/19 у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії даної ухвали.

Зобов`язано Державну податкову службу України повідомити суд у десятиденний строк з дати отримання даної ухвали посаду, прізвище, ім`я, по батькові, індивідуальний податковий номер, місце проживання керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року у справі № 640/22459/19 у частині, в якій встановлено судовий контроль.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Державною податковою службою подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні заяви про встановлення строку для подання звіту про виконання рішення.

Зазначено, що рішення суду відповідачем виконано, податковим органом внесено до Єдиного реєстру податкових накладних відомості про набрання законної сили рішення суду, яким скасовано реєстрацію таких податкових накладних. Зауважено, що виконання рішення суду залежить від проведення перевірок, визначених п. 12 Порядку №1246.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Зазначено, що вже майже рік реєстрація податкових накладних не скасована, рішення суду безпідставно не виконано, причин невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач не повідомляє. В результаті умисного невиконання рішення суду позивач отримує збитки у зв`язку з наявністю податкових зобов`язань.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача, відновлювало порушене право. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками, суду викладеними в рішенні, яке набрало законної сили.

Важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення, є судовий контроль за його виконанням.

З цією метою КАС України визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення.

В аналітичній доповіді в рамках проекту Ради Європи «Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини» (2018 рік) стосовно огляду практики ЄСПЛ щодо захисту права на розгляд справи та виконання судового рішення в розумний строк узагальнено критерії ефективності засобів забезпечення виконання цього права: 1) засіб є ефективним, якщо його можна використати для прискорення ухвалення рішення судом, що розглядає справу; 2) найбільш ефективними є засоби, спрямовані на попередження, а не на компенсацію за затримку розгляду справи чи виконання судового рішення; 3) поєднання пришвидшувального та компенсаторного засобів захисту є найкращим варіантом тощо.

Аналіз положень КАС України, дає підстави виокремити такі основні процесуальні засоби, за допомогою яких адміністративний суд забезпечує належне виконання судового рішення, яке набрало законної сили: 1) роз`яснення судового рішення (ст. 254); 2) судовий контроль за виконанням судового рішення (ст. ст. 382, 383); 3) заміна сторони виконавчого провадження (ст. 379); 4) поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (ст. 376); 5) відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, зміна чи встановлення способу і порядку виконання (ст. 378); 6) зупинення виконання судових рішень лише у виключних випадках (ст. 375); 7) застосування як преюдиційних обставин, встановлених у судовому рішенні, що набуло законної сили, під час судового розгляду іншої справи (ст. 78) тощо.

Стосовно сутності судового контролю, то у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16-а зазначено, що ст. ст. 382-383 КАС України визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

У цій справі Верховний Суд акцентував увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

Відповідно до ч.1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.2 статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

З наведеного вбачається, що, з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання ним своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Як вбачається зі змісту поданої товариством заяви про встановлення судового контролю, в ній позивач повідомив про те, що на момент подання заяви - 07 липня 2021 року - рішення суду від 02 вересня 2020 року у справі № 640/22459/19 відповідачем не виконано.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень, від виконання судового рішення, суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановления рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Отже, враховуючи вищевикладене та тривале невиконання відповідачем судового рішення, судом першої інстанції постановлено правомірну ухвалу про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Щодо тверджень відповідача про виконання рішення суду, варто зазначити, що такі твердження безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки на виконання рішення суду відповідачем внесено до Єдиного реєстру податкових накладних лише відомості про набрання законної сили рішення суду, яким скасовано реєстрацію таких податкових накладних. Однак, реєстрація самих податкових накладних не скасована, рішення суду не виконано.

Аргументи про належне виконання рішення суду у межах та у спосіб, що визначений законодавством, не заслуговують на увагу, оскільки рішенням суду зобов`язано відповідача скасувати в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію податкових накладних № 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228 від 30 січня 2017 року, а не внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості про набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМ України № 1246 від 29 грудня 2010 року, у разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються в ЄРПН після проведення перевірок, визначених п. 12 Порядку (крім абз. 10), або їх реєстрація в ЄРПН скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений у такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Тобто законодавством чітко визначено, що на підставі рішення суду реєстрація податкових накладних повинна бути скасована ДПС. Разом з тим, відповідач також ставить виконання рішення суду в залежність від проведення перевірок, визначених п. 12 Порядку № 1246. Однак, така перевірка проводиться лише у разі надходження рішення суду про реєстрацію податкових накладних або розрахунків коригування, а не рішення суду про скасування їх реєстрації.

Зокрема, п. 12 Порядку № 1246 визначено, що після надходження податкової накладної та/ або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки. Проте, вказаними положеннями не визначено проведення перевірки у разі скасування реєстрації податкової накладної.

Разом з тим, жоден нормативно-правовий акт не містить норми щодо прийняття окремого рішення ДПС України про скасування реєстрації податкової накладної та не здійснює обмеження виконання рішення суду лише занесенням даних самого судового рішення до Єдиного реєстру податкових накладних, як про це зазначає апелянт.

Стосовно тверджень відповідача про залежність виконання рішення суду в частині збільшення ТОВ «Старокостянтинівцукор» в СЕА ПДВ реєстраційного ліміту від дій самого позивача, слід зазначити, що такі твердження безпідставні, а судами як першої, так і апеляційної інстанції вже надано оцінку даним аргументам, і в судових рішення зазначено, що поновлення реєстраційного ліміту СЕА ПДВ не відбувається автоматично, а лише зі скасуванням реєстрації податкових накладних, яка, як було встановлено вище, виникла з підстав реєстрації Державною фіскальною службою України податкових накладних по не існуючим господарським операціям, відтак позивач має право на збільшення в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість реєстраційного ліміту для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 3 333 333,33 грн. та відобразити відповідне збільшення у витягу з Системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Разом з тим, апелянт фактично намагається перекласти відповідальність за невиконання рішення суду на позивача та ухиляється від виконання рішення суду, що набрало законної сили.

З огляду на викладені обставини колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не вчинено всіх можливих та необхідних дій для виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування оскаржуваної ухвали про зобов`язання подати звіт про виконання рішення.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків