Справа № 420/16125/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Державної інспекції ядерного регулювання України (місцезнаходження: 01011, м. Київ-11, вул. Арсенальська, 9/11; 6) про визнання протиправними дії щодо відмови у задоволенні запиту та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Державної інспекції ядерного регулювання України (місцезнаходження: 01011, м. Київ-11, вул. Арсенальська, 9/11; 6), в якій позивач просить:

визнати бездіяльність Деатомрегулювання України щодо ненадання відповіді на запит до публічної інформації у яких просив надати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії сторінок журналу в якому Південна державна інспекція ядерної та радіаційної безпеки у 2018 році реєструвала вхідну кореспонденцію, що надходила на її адресу;

зобов`язати Деатомрегулювання України надати ОСОБА_1 у встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» терміни та встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку запитувані копій запитуваних документів, а саме надати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії сторінок журналу, в якому Південна державна інспекція ядерної та радіаційної безпеки у 2018 році реєструвала вхідну кореспонденцію, що надходила на її адресу.

Ухвалою від 10.09.2021 р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2021 р. позивач надіслав на адресу відповідача запит про доступ до публічної інформації, в яких просив надати на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії сторінок журналу, в якому Південна державна інспекція ядерної та радіаційної безпеки у 2018 році реєструвала вхідну кореспонденцію, що надходила на її адресу, однак відповіді на запит не отримав.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач працював в Південній державній інспекції з ядерної та радіаційної безпеки Держатомрегулювання, що була міжрегіональним територіальним органом Держатомрегулювання, повноваження якої поширювалися на Одеську, Миколаївську та Херсонську області, з 2006 року по травень 2013 року, а протягом 2008-2013 років обіймав посаду заступника начальника цієї Інспекції - начальника відділу безпеки РАВ, перевезень та гарантій. Листом від 11.06.2021 року № 36-13/01/9215 була надана відповідь на запити Позивача щодо «надання в електронному вигляді скановані копії журналів вхідної та вихідної кореспонденції за 2016-2020 роки», зокрема на зазначений запит позивача від 07.06.2021 року, яку відправлено позивачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 14.06.2021 року. Таким чином, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в яких, в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

07.06.2021 р. позивач надіслав на адресу відповідача запит до публічної інформації, в яких просив надати на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії сторінок журналу, в якому Південна державна інспекція ядерної та радіаційної безпеки у 2018 році реєструвала вхідну кореспонденцію, що надходила на її адресу.

Листом №36-13/01/9215 від 11.06.2021 року Державна інспекція ядерного регулювання України повідомила позивача про те, що відповідач розглянув запити позивача від 07.06.2021 року вх. №№193із-202із щодо надання в електронному вигляді скановані копії журналів вхідної та вихідної кореспонденції за 2016-2020 роки. Запитувана інформація відповідно до п. 21 "Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Державній інспекції ядерного регулювання України", затвердженого наказом Держатомрегулювання від 23 січня 2017 року №16, ст. 6, 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", віднесена до службової інформації, яка є інформацією з обмеженим доступом. Журнали реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції - це службові документи, в яких фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом необхідних відомостей про документи, має відповідні реквізити, зокрема, П.І.Б. кореспондентів, які не надавали згоди на розповсюдження конфіденційної інформації про себе. Позивача проінформовано, що обмеження доступу запитуваної інформації відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмежено виключно в інтересах національної безпеки, розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам і шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Враховуючи вищезазначене, керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" Держатомрегулювання відмовляє в задоволенні запиту на публічну інформацію.

Відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист за 36-13/01/9215 від 11.06.2021 року, який створений 11.06.2021 року відправлено ОСОБА_1 14.06.2021 року у понеділок, після вихідних днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, 40 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 363, одними з основних завдань Держатомрегулювання є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері безпеки використання ядерної енергії та здійснення державного регулювання безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" державне регулювання безпеки-використання ядерної енергії полягає у забезпеченні безпеки людини, навколишнього природного середовища, ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання та передбачає: встановлення нормативних критеріїв і вимог, що визначають умови використання ядерної енергії (нормування); видачу документів дозвільного характеру на здійснення діяльності у сфері використання ядерної енергії (провадження дозвільної діяльності); здійснення державного нагляду за дотриманням законодавства, умов документів дозвільного характеру, норм, правил і стандартів з ядерної та радіаційної безпеки, вимог фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромйпрвання, обліку та контролю ядерних матеріалів та інших джерел іонізуючого випромінювання, включаючи примусові заходи (державний нагляд).

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12, 19, ч. 1, ч. 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Уразі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не надав інформації на його запит від 07.06.2021 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України із запитом про надання на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 скановані копії сторінок журналу, в якому Південна державна інспекція ядерної та радіаційної безпеки у 2018 році реєструвала вхідну кореспонденцію, що надходила на її адресу.

Державною інспекцією ядерного регулювання України листом №36-13/01/9215 від 11.06.2021 року позивачу надано відповідь, в якій, зокрема, позивачу повідомлено, що запитувана інформація відповідно до п. 21 "Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Державній інспекції ядерного регулювання України", затвердженого наказом Держатомрегулювання від 23 січня 2017 року №16, ст. 6, 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", віднесена до службової інформації, яка є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист за №36-13/01/9215 від 11.06.2021 року відправлено ОСОБА_1 14.06.2021 року у понеділок, після вихідних днів.

Таким чином, Державною інспекцією ядерного регулювання України позивачу надано інформацію на запит від 07.06.2021 року, яку надіслано на вказану позивачем у запиті електронну адресу, чим належним чином виконано свій обов`язок щодо надання відповіді на інформаційний запит позивача, у зв`язку із чим підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача у суду не має.

Беручи до уваги, що відповідачем доведено суду, що запитувана позивачем інформація, у встановленому законодавством порядку віднесена до службової інформації, суд дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно, з урахуванням положень чинного законодавства України, відтак позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для стягнення судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Державної інспекції ядерного регулювання України (місцезнаходження: 01011, м. Київ-11, вул. Арсенальська, 9/11; 6) про визнання протиправними дії щодо відмови у задоволенні запиту та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 03.11.2021 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.