Справа № 280/8132/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Справа № 280/8132/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі УПСЗН ВК Бердянської МР, відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.07.2021;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2021 року відповідачем відмовлено у призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, у зв`язку з тим, що звернення за призначенням надійшло пізніше ніж 12 календарних місяців після народження дитини. Таку відмову позивач вважає протиправною та необґрунтованою, такою, що нівелює інтереси дитини та суперечить закону. Зауважує, що звернулась до відповідача за вказаною допомогою на початку липня 2021 року, тобто більше, ніж через рік після народження доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак це сталось з поважних причин, які не залежали від її волі та були зумовлені обставинами, які об`єктивно завадили звернутися за допомогою у встановлений Законом строк, зокрема тривале перебування у лікарні, перебування вдома під наглядом лікаря, а потім з початку 2020 року ООН була оголошена пандемія у зв`язку з поширенням COVID-19, у зв`язку із чим між країнами, зокрема Німеччиною і Україною, були встановлені карантинні заходи у вигляді заборони на переміщення всередині країни та на перетин державного кордону. З огляду на наведене, а також з посиланням на позицію Верховного Суду в постановах від 14.02.2018 в справі №591/610/16-а та від 02.10.2018 в справі №495/3711/17, позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 28 вересня 2021 року надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №55815), у якому вказує, що згідно з частиною 8 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пункту 12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Отже, відлік строку на звернення за призначенням допомоги при народженні дитини починається з дня її народження, тобто у даному випадку з 09.11.2019, проте звернення позивача датується 30.06.2021, тобто пройшло більше 20 місяців. Таким чином, вважає, що позивачем пропущений строк, встановлений законодавством, а також пропущений строк для звернення до адміністративного суду. Зауважує, що позивачка просить поновити строк звернення до суду, проте жодних доказів поважності причин пропуску не наводить. Крім того, звертає увагу суду, що позивачка до 30.06.2021 жодних заяв, в тому числі електронних, про призначення допомоги при народженні дітей до відповідача не подавала (надсилала), що вказує на невчинення необхідних дій по реалізації права на отримання державної допомоги при народженні дітей, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

08 жовтня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №58027), у якій додатково щодо твердження відповідача про ненадання суду жодного доказу на підтвердження неможливості виїхати за межі Німеччини до 2021 року наголошує, що до позову були додані авіаквитки, які підтверджують прибуття в Україну тільки влітку 2021 року. Стосовно твердження відповідача про те, що нею пропущений 6-місячний строк звернення до суду зазначає, що відповідач намагається ввести суд в оману, оскільки предметом позову є оскарження рішення УПСЗН ВК Бердянської МР від 15.07.2021, до суду вона звернулась на початку вересня 2021 року, тобто в межах строку, встановленого законодавством. На підставі викладеного, просить відхилити пояснення, міркування і аргументи відповідача, викладені ним у відзиві на позов.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , перебуваючи на території Федеративної Республіки Німеччина (м. Вольфсбург) ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 05.03.2020 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим 20 липня 2020 року.

Відповідно до довідки Генерального консульства України в Гамбурзі №536/59-2020 від 13.07.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована громадянкою України

В Україну позивач разом із донькою прибули 13 червня 2021 року, що підтверджується посадковими талонами Swissport.

30 червня 2020 року, позивач діючи в інтересах малолітньої дитини подала відповідну заяву встановленого зразка з усіма необхідними підтверджуючими документами до УПСЗН ВК Бердянської МР щодо виплати допомоги при народженні дитини.

Однак, відповідачем прийнято рішення від 15.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини у зв`язку з тим, що звернення за її призначенням надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, у зв`язку із чим позивачу надіслано повідомлення №10463 про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми.

Позивач, вважаючи, що рішення УПСЗН ВК Бердянської МР про відмову у наданні соціальної допомоги при народженні дитини є протиправним, та таким, що порушує право її дитини на соціальний захист звернулась до суду з даним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до визначення, що міститься в статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В силу вимог частини 1 статті 13 зазначеного статті 2 Закону України «Про охорону дитинства» з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.

Згідно частиною 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема 2) допомога при народженні дитини.

Статтею 6 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення. Документи, необхідні для надання одноразової натуральної допомоги "пакунок малюка", готує адміністрація закладу охорони здоров`я відповідно до потреби.

В силу вимог статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про державну допомогу з дітьми» допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Частиною 6 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено розмір допомоги при народженні дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Пунктом 2 Порядку № 1751 визначено, що державна допомога сім`ям з дітьми призначається і виплачується: громадянам України; іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту і мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання заявника.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 12 Порядку № 1751 визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Як встановлено судом, відмова відповідача у наданні державної допомоги при народженні дитини обґрунтована тим, та не заперечується у поданому до суду відзиві на позов, що звернення за її призначенням надійшло пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, інших підстав для відмови у призначенні такої допомоги позивачу не було.

Разом з тим, на переконання суду, приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв необґрунтовано з огляду на наступне.

Так, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

З огляду на вищенаведене, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку несвоєчасне звернення батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах від 14.02.2018 у справі №591/610/16-а та від 02.10.2018 у справі №495/3711/17.

При цьому, передбачене частиною 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пункту 12 Порядку №1751, положення, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, не дає підстав стверджувати, що даний термін є присічним та не може бути поновленим при наявності поважних причин.

11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» через спалах у світі коронавірусу з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року в Україні був введений карантин. В подальшому, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, дія карантину була продовжена до 24 квітня 2020 року, до 11 травня 2020 року, до 22 травня 2020 року.

Кабінет Міністрів України з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 прийнято постанову від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», пунктом 2 частини 1 якої постановлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Таким чином, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано норми постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» та те, що строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме допомоги при народженні дитини, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Дію карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, продовжено на всій території України згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 (до 22 червня 2020 року), № 500 від 17.06.2020 (до 31 липня 2020 року), № 641 від 22.07.2020 (до 19 грудня 2020 року), № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020 (до 28 лютого 2021 року), № 104 від 17.02.2021 (до 30 квітня 2021 року), № 405 від 21.04.2021 (до 30 червня 2021 року), №611 від 16.06.2021 (до 31 серпня 2021 року).

Враховуючи, що відповідачем не наведено інших підстав для відмови в призначенні допомоги при народженні дитини, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини та зважаючи на ту обставину, що у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Кабінетом Міністрів України продовжено строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми на період карантину та один місяць після дати його відміни, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 15.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги сім`ям з дітьми - допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу державну допомогу при народженні дитини.

Оцінюючи доводи УПСЗН ВК Бердянської МР щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із змісту адміністративного позову, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.07.2021 про відмову у наданні їй державної допомоги сім`ям з дітьми - допомоги при народженні дитини, при цьому, до суду остання звернулась 30 серпня 2021 року (відповідно до дати подання позову до відділення поштового зв`язку), тобто у межах строку, встановленого абзацом першим частини 2 статті 122 КАС України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Захисників України, буд. 27/34, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 15.07.2021 про відмову у наданні ОСОБА_1 державної допомоги сім`ям з дітьми - допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області призначити та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу сім`ям з дітьми - допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак