Справа № 240/12525/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Житомир

справа № 240/12525/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушківської сільської ради Житомирського району про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним і скасувати Рішення 6-ої сесії VIII скликання №360 від 04.06.2021 Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області в частині відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність орієнтованою площею 2,00 га. за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7347 для ведення особистою селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту с. Харліївки Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

- зобов`язати Андрушківську сільську раду Житомирського району Житомирської області, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7347, яка знаходиться за межами с.Харліївка Андрушківської сільської ради Житомирського району, Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ст.ст. 116, 121 Земельного кодексу України має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Проте, рішенням 6-ої сесії VIII скликання Андрушківської сільської ради від 04.06.2021 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що встановлено невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме ст.1 Закону України «Про оренду землі».

Окрім того, відповідач зазначив, що бажана земельна ділянка перебуває в оренді у третьої особи.

Зазначає, що вказані відповідачем підстава та фактичні мотиви відмови у задоволенні клопотання є надуманими, незаконними та необґрунтованими, оскільки позивачем надані відповідні документи, визначені ст.118 ЗК України, зокрема і документи щодо місця розташування земельної ділянки, а також нотаріально посвідчену згоду орендаря на вилучення земельної ділянки на користь позивача.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№43606/21).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що відповідач при розгляді звернення діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначив, що згідно з договором оренди землі від 05.03.2012 №98, зареєстрованим у відділі Держкомзему у Попільнянському районі 13.03.2012, та додатковою угодою до вказаного договору від 02.02.2021, укладеною між Андрушківською сільською радою та ОСОБА_2 та зареєстрованою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 73,40 га з кадастровим номером :02:000:7347, в масиві якої заявник просить виділити земельну ділянку площею 2 га, знаходиться у користуванні, на умовах оренди, з терміном оренди до 13.03.2022.

Відповідач вважає, що Андрушківською сільською радою, прийнявши рішення про відмову позивачу у задоволенні клопотання на підставі частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, дотримано вимоги закону, а тому, вказане рішення є законним та обґрунтованим, в зв`язку із чим відсутні будь-які підстави для його скасування. Просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю за безпідставності заявлених вимог.

12 серпня 2021 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (за вх.№45348/21) в якому додатково вказує, що ОСОБА_2 являється як орендарем земельної ділянки, за рахунок якої позивач хоче реалізувати право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, так і засновником Фермерського господарства «Олгрис», в фактичному користуванні якого перебуває дана земельна ділянка, а тому надання нотаріально посвідченої згоди орендаря на забезпечення позивача земельною ділянкою за рахунок орендованої ним земельної ділянки є достатнім.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Складення рішення у повному обсязі відкладалось у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (перебування на лікарняному) з 19.10.2021 по 22.10.2021 та перебуванням у відпустці з 25.10.2021 по 29.10.2021.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 07 травня 2021 року позивач звернувся до Андрушівської сільської ради Житомирського району із відповідним клопотанням з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки сформованої за кадастровим номером :02:000:7347, площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Андрушівської сільської ради Житомирського району (а.с. 6,12-13).

Рішенням 6-ої сесії VIII скликання Андрушківської сільської ради від 04.06.2021 №360 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з підстав:

- невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (ч. 7 ст. 118 ЗК України);

- перебування земельної ділянки в оренді у ОСОБА_2 .

Також зазначено, що згідно з договором оренди землі №98 від 05.03.2012, зареєстрованим у відділі Держкомзему Попільнянського районі 13.03.2012 та додатковою угодою до вказаного договору від 02 лютого 2021 року, укладеною між Андрушківською сільською радою та ОСОБА_2 та зареєстрованою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 73,40 га, з кадастровим номером :02:000:7347 знаходиться в користуванні на умовах оренди, з терміном оренди до 13.03.2022 (а.с.14-15).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка 266617990 від 20.07.2021 року) земельна ділянка площею 73,40 га, з кадастровим номером :02:000:7347, цільове призначення: для ведення фермерського господарства, обтяжена іншими речовими правами (а.с. 38-39).

Позивач, вважаючи вказану відмову Андрушківської сільської ради протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно частин 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 5 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами 6, 7 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частинами 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;

технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За правилами статті 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Із аналізу вищенаведених норм слідує, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач, звертаючись до відповідача з клопотанням просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7347 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності господарського призначення, яка розташована на території Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Отже, спірна земельна ділянка вже є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер - :02:000:7347 та перебуває в користуванні (знаходиться в суборенді) ФГ «Олгрис», що підтверджується відповідним витягом та не заперечується сторонами.

В свою чергу, відповідачем, як суб"єктом владних повноважень прийнято рішення №360 від 04.06.2021 "Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки", згідно з змісту якого позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7347 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності господарського призначення, яка розташована на території Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Суд зауважує, що спірна земельна ділянка є сформованою, а її подальше формування здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою, про що просить позивач.

Суд вказує, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Згідно з положеннями Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Таким чином, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Аналогічні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.05.2020 у справі №802/1539/17-а, від 16.07.2020 у справі №802/1447/17-а, від 23.10.2020 у справі № 802/1535/17-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Суд звертає увагу, що погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до ст.30 Закону України "Про землеустрій" проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно статті 31 Закону України "Про землеустрій" зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою.

Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою.

Водночас, Законом визначено обов`язок отримання від відповідного суб`єкта владних повноважень згоди на поділ земельної ділянки. Видача уповноваженим органом «дозволу» передбачена абзацом сьомим ст.50 Закону України "Про землеустрій" саме для проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також абзац 12 ст. 55 зазначеного Закону для технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто для іншого виду документації із землеустрою.

Суд звертає увагу, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:7347 є сформованою, саме тому, надавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою, відповідач порушить Закон України "Про землеустрій", оскільки склад проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та склад технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними, що регламентується статтями 50 та 56 Закону України "Про землеустрій".

Беручи до уваги, що об`єктом звернення позивача до відповідача було саме клопотання про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач не мав правових підстав для задоволення такого клопотання позивача.

За наведених обставин, враховуючи, що позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка сформована, а її подальше формування (поділ чи об`єднання) здійснюється не на підставі проекту землеустрою, а за технічною документацією та беручи до уваги, що законодавець чітко визначив порядок для отримання дозволу на розроблення технічної документації, позовна вимога про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7347, яка знаходиться за межами на території Андрушківської сільської ради Житомирського району, Житомирської області задоволенню не підлягає.

Разом з тим, у межах цієї справи оцінка правомірності рішення (відмови) у наданні відповідного дозволу позивачу стосувалася лише тих мотивів, які наведено у рішенні 6-ої сесії VIII скликання №360 від 04.06.2021 Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Так, рішення відповідача "Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки" винесене на підставі ч.7 ст. 118 ЗК та з підстав наявності діючих договорів оренди, суборенди, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем до клопотання не надано погодження ФГ «Олгрис», як землекористувача та наявність діючих договорів оренди та суборенду, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі №823/106/18 на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення певної земельної ділянки, достатнім є долучення до клопотання заявника письмової згоди землевласника (землекористувача), засвідченої нотаріально. Проте, на стадії затвердження проекту землеустрою та передачі її у власність чи користування, бажана до відведення земельна ділянка має бути вільною.

Окрім того, в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчену заяву гр. ОСОБА_2 , орендар вказаної земельної ділянки (учасник ФГ «Олгрис»), про згоду на вилучення даної земельної ділянки з метою забезпечення учасників бойових дій земельними ділянками.

Отже, наявність права оренди на земельну ділянку не може слугувати підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в власність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає що між позивачем та адвокатом Грициком А.В. укладена угода від 08.06.2021 про надання правничої допомоги.

До прийняття рішення по справі позивач подав заяву про долучення акту приймання-передачі виконаних робіт від 07.07.2021, згідно з якого вартість підготовки позову становить 7200,00 грн.

Окрім того, в матеріалах справи наявна квитанція від 16.06.2021 про сплату позивачем адвокату Грицику А.В. грошових коштів в розмірі 7200,00 грн. за надання правової допомоги.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 7200,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною в частині часу їх виконання (21 год. 00 хв.). Вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими».

Даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині ознайомлення з матеріалами наданими довірителем, складання позовної заяви, складання договору, додаткового договору, акту прийому-передачі виконаних робіт.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно системи діловодства ЖОАС в червні 2021 року до суду надійшло 48 аналогічних позовів про скасування Рішення Андрушківської сільської ради Житомирської області 6-ї сесії 8 скликання.

Враховуючи наведене, виходячи із конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 1500,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Андрушківської сільської ради Житомирського району понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Андрушківської сільської ради Житомирського району (вул.Шкільна, 1, Андрушки, Житомирський район, Житомирська область,13543, код ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення 6-ої сесії VIII скликання Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області №360 від 04.06.2021 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність частини земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7347 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності господарського призначення, яка розташована на території Андрушківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Андрушківської сільської ради Житомирського району на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п"ятсот) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено у повному обсязі 03 листопада 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко