Справа № 640/16910/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:Черпіцької Л.Т.
суддів:Глущенко Я.Б., Собківа Я.М.,
за участю секретаря: Зуєнка Д.П.
за участю:

представника позивача Левченко О.В.,

представника відповідача Решетило С.В.,

представника третьої особи Яценко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від "23" червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Фортуна" до Національного банку України, третя особа Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зобов`язання утриматись від вчинення дій ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Приватним акціонерним товариством «Фортуна» подано на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов до Національного банку України, у якому позивач просив зобов`язати Національний банк України утриматись від вчинення дій направлених на сприяння погодженню продажу будь-яких активів, в тому числі рухомого та нерухомого майна, майнових прав належних Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» по зверненням та листам Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», які перебувають на розгляді Національного банку України на момент подачі позову. В обґрунтування позову зазначає, що 25.09.2018 Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу у справі № 796/165/2018, відповідно до якої задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Істейт», Приватного підприємства «Едельвейс-2000», Приватного акціонерного товариства «Фортуна», Приватного акціонерного товариства «ЮБК-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІММЕ», Приватного підприємства «Планета», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим Дівелопмент», Приватного акціонерного товариства «Аеробуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайріс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайн ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Жиса», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватленд», Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дан-панорама», Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Енергетик», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінансовий Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами «Фінансовий Вектор», Дубілета Олександра Валерійовича про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 по справі ПТС № 2015-36 про стягнення з Російської Федерації суми коштів.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 по справі № 796/165/18 ухвала від 25.09.2018 залишена без змін.

Позивач зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Фортуна» є одним зі стягувачів у справі № 796/165/18.

Як зауважує Товариство, у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (державний виконавець - Назаровець Андрій Тарасович) перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №59036926 про стягнення боргу з Російської Федерації, до якого, серед іншого, входять виконавчі провадження з виконання ухвали від 25.09.2018 про стягнення грошових коштів на користь ПрАТ «Фортуна».

04.03.2020 на Фондовій біржі ПФТС, в ході біржових торгів (за текстом - Торги) продано пакет акцій 99,7% Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (які належали ВЕБ.РФ, далі також - Акції) та укладено відповідний біржовий контракт № 813054. В рамках виконавчого провадження було встановлено, що відповідно до норм та звичаїв міжнародного права ВЕБ.РФ, який виконує функції та завдання притаманні державним органам, перебуває під щільним контролем держави настільки, що є її alter ego і майном якого держава розпоряджається як своїм. Описане дозволяє прирівняти ВЕБ.РФ до державного органу Російської Федерації та звернути стягнення на майно ВЕБ.РФ в рахунок задоволення вимог до Російської Федерації.

05.03.2020 органом державної виконавчої служби отримано 268 709 960,78 грн. в результаті реалізації в рамках зведеного виконавчого провадження арештованого майна боржника - коштів виручених від продажу акцій Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (в тексті - ПАТ «Промінвестбанк», Банк) не достатньо для задоволення вимог усіх стягувачів.

В свою чергу, біржові торги/аукціон оскаржується зацікавленими особами, зокрема, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/4164/20 за позовом ТОВ «Крим Дівелопмент» про визнання недійсними результатів торгів.

Позивач зазначає, що при постановленні Господарським судом міста Києва ухвали від 04.02.2021 по справі № 910/4164/20 було встановлено, що відчуження активів Банку в період розгляду справи № 910/4164/20 неминуче призведе до зменшення вартості акцій Банка та порушення законних прав та інтересів ТОВ «Крим Дівелопмент» (стягувач у зведеному виконавчому провадженні, як і ПрАТ «Фортуна»). Виходячи з чого, суд визнав обґрунтованими та необхідними заходи забезпечення позову направлені на недопущення зменшення кількості активів Банка та зменшення вартості акцій Банка в період розгляду справи по суті.

Разом з позовом Товариством подано заяву про забезпечення позову, в якій ПрАТ «Фортуна» просило суд:

- заборонити Національному банку України розглядати та/або вчиняти будь-які дії направлені на розгляд листів і звернень від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» метою яких є погодження відчуження у будь-якій формі належне Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві власності рухоме та нерухоме майно, цінні папери або майнові права;

- заборонити Національному банку України погоджувати Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відчуження у будь-якій формі належного Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві власності рухоме та нерухоме майно, цінні папери або майнові права;

- заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо належного Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві власності рухомого майна, нерухомого майна, цінних паперів та майнових прав;

- заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві власності рухомого майна, нерухомого майна, цінних паперів та/або майнових прав, а також заборонити відчужувати будь-яким способом все рухоме та нерухоме майно, цінні папери, а також майнові права, що належать Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві власності, у тому числі, але не виключно, за договорами купівлі продажу, міни, застави, дарування тощо, шляхом відступлення/продажу прав вимоги по кредитним і іншим договорам, договорам фінансової допомоги, договорам позики та іншим договорам, а також заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладати договори відчуження/відступлення прав заставодержателя/іпотекодержателя за договорами застави, договорами іпотеки та іншими забезпечувальними договорами, заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відчужувати будь-яке майно та майнові права за договорами з відкладальними умовами тощо.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову, заявник, з посиланням на положення ч. 2 ст. 150 КАС України, зауважує, що погодження НБУ відчуження та безпосередньо саме відчуження активів Банку в період розгляду даної справи неминуче призведе до зменшення вартості акцій Банка та порушення законних прав та інтересів Позивача. Виходячи з чого, необхідне вжиття заходів забезпечення позову направлені на недопущення зменшення кількості активів Банка та зменшення вартості акцій Банка в період розгляду справи по суті.

Позивач наголошує на підтвердженні зі свого боку фактів недостатності виручених від продажу акцій коштів для погашення вимог стягувачів, що дозволяє стверджувати, що у випадку повторного аукціону з продажу акцій ПАТ «Промінвестбанк» (після оскарження торгів від 04.03.2020 з продажу акцій ПАТ «Промінвестбанк») збереження активів банку буде суттєво впливати на вартість акцій ПАТ «Промінвестбанк».

Тобто, забезпечення позову способами визначеними в заяві направлене на захист законних прав та інтересів Товариства, та потребує невідкладного вжиття відповідних заходів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2021 року заяву від 17.06.2021 «Про забезпечення позову» представника Приватного акціонерного товариства «Фортуна» Павленка С.А.- задоволено частково.

Вжито у справі № 640/16910/21 заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо належного Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві власності рухомого майна, нерухомого майна, цінних паперів та майнових прав;

- заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві власності рухомого майна, нерухомого майна, цінних паперів та/або майнових прав;

- заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відчужувати будь-яким способом все рухоме та нерухоме майно, цінні папери, а також майнові права, що належать Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на праві власності, у тому числі, але не виключно, за договорами купівлі продажу, міни, застави, дарування тощо, шляхом відступлення/продажу прав вимоги по кредитним і іншим договорам, договорам фінансової допомоги, договорам позики та іншим договорам;

- заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладати договори відчуження/відступлення прав заставодержателя/іпотекодержателя за договорами застави, договорами іпотеки та іншими забезпечувальними договорами; заборонити Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відчужувати будь-яке майно та майнові права за договорами з відкладальними умовами тощо.

У іншій частині заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, постановляючи дану ухвалу виходив з того, що в частині встановлення судом зазначених заборон для ПАТ «Промінвестбанк», державних реєстраторів та нотаріусів, про які просить Товариство, відповідають предмету позову, та в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дії ТОВ «Фондова біржа «ПФТС», ПП «Фондова компанія «Фаворит» і ТОВ «Інвінтум» порушують права та законні інтереси позивача як стягувача у зведеному виконавчому провадженні №59036926, оскільки Товариство отримає значно меншу суму від реалізації майна боржника, ніж ту, яку воно отримало, якщо б пакет акцій банка було реалізовано відповідно до законодавства. Вказані доводи та підстави є ідентичними тим, що заявлялись позивачем та розглядались господарським судом м.Києва при винесенні ухвали від 10.03.2020 про забезпечення позову, яка вже була предметом апеляційного та касаційного оскарження у справі №910/3480/20, та за наслідками перегляду якої винесена постанова про скасування незаконної ухвали господарського суду.

У письмових поясненнях Національний банк України просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову у справі №640/16910/21 скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2021 року на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою третьою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

З наведеного вбачається, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.

Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі №826/4679/18.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, апеляційним судом міста Києва в 2018 році розглядалася справа № 796/165/2018 про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02.05.2018 зі справи ПТС № 2015-36.

25.09.2018 Апеляційним судом міста Києва за результатами розгляду справи №796/165/2018 прийнято ухвалу, залишену без змін постановою Верховного Суду від 25.01.2019, якою задоволено заяву вказаних юридичних і фізичної особи про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02.05.2018 зі справи ПТС №2015-36.

У Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №59036926 про стягнення з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації коштів, які було присуджено на користь стягувачів, у тому числі і Товариства, відповідно до рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02.05.2018 зі справи ПТС №2015-36. Товариство, в свою чергу, є одним зі стягувачів у зведеному виконавчому провадженні №59036926.

Заява про забезпечення позову подана ПрАТ «Фортуна» та як наслідок оскаржувана ухвала від 23.06.2021 мотивовані тим, що внаслідок проведеного 04.03.2020 органом ДВС на біржі АТ «Фондова біржа ПФТС» аукціону з продажу акцій ПАТ «Промінвестбанк» вбачається намір зменшити реальну вартість третьої особи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2021 у справі №910/4210/20 визнано недійсними результати аукціону від 04.03.2020 з продажу штук простих бездокументарних іменних акцій ПАТ «Промінвестбанк», , номінальною вартістю 10 грн. 99,7726% від загальної кількості, міжнародний ідентифікаційний номер UA, оформлені Протоколом аукціону з реалізації акцій ПАТ «Промінвестбанк», на які звернено стягнення на АТ «Фондова біржа ПФТС», складеним 06.03.2020; визнано недійсним договір (біржовий контракт) купівлі-продажу цінних паперів №813054, БВ2369-АК, БВ-04/03/03, укладений 06.03.2020 між Міністерством юстиції України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фортіфай».

Вказане підтверджує відсутність будь-яких порушень прав та інтересів ПрАТ «Фортуна».

Колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у застосований заявником та судом першої інстанції спосіб.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем не наведено будь-якого рішення, дії чи бездіяльності Національного банку України, які могли б слугувати предметом позову, а лише зазначається про нібито знаходження на розгляді у відповідача листів третьої особи.

Отже, з наведеного вбачається, що між вжитими судом заходами забезпечення позову та предметом позову, обраним позивачем способом захисту відсутній будь-який зв`язок, що має наслідком порушення балансу інтересів учасників судового процесу. Вказані обставини свідчать про недотримання критерію співмірності та адекватності.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи скаржника, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Фортуна» про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 243, 244, 250, 310, 312, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Фортуна» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено "01" листопада 2021 р.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді:Я.Б. Глущенко
Я.М. Собків