Справа № 381/1937/21
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря судових засідань: М`ячикової І.В.

з участю позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до патрульної поліції Вінницької області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ЕАН № 4187030, -

встановив:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову серія ЕАН № 4187030 від 10.05.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2021 року, позивач, повертаючись із службового відрядження з м.Івано-Франківськ та керуючи автомобілем марки SANYYONG REXTON, номерний знак НОМЕР_1 , на окружній дорозі м.Вінниця, біля населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.45 в с.Якушінці Вінницького району о 14 год. 01 хв. був зупинений патрульними поліцейськими управління патрульної поліції Вінницької області в зв`язку із перевищенням дозволеної швидкості. У зв`язку з виялвеним порушенням патрульним поліцейським рядовим поліції роти управління патрульної поліції Вінницької області Ґедзь В.Д. було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, але при складанні зазначеної постанови поліцейським не було показано повного відеоматеріалу на приладі ТRUCAM 1146, не показано та не надано сертифікат на сам прилад TRUCAM 1146, не записувалися його пояснення та не надано було самої постанови. Тобто поліцейським не було доведено провину водія та не доведено законність притягнення його до адміністративної відповідальності. Натомість патрульний поліцейський повідомив його, що зазначена постанова буде направлена йому поштою за адресою реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_1 ) і з часу її отримання він зможе оплатити штраф чи його оскаржити через суд по місцю реєстрації.

Оскільки, станом на 20.05.2021 року дану постанову поштою позивач не отримав, тому при зверненні отримав роздруківку такої постанови серії ЕАН №4187030 про накладення адміністративного стягнення. Відтак, дана постанова патрульною поліцією Вінницької області поштою не надсилалась. Лише 02.06.2021 року поштою заказним листом із повідомленням від патрульної поліції Вінницької області позивач отримав в якості відповіді на запит - лист № 60Аз/41/21/03-2021 від 26.05.2021 року за підписом заступника начальника разом із копією вищезазначеної постанови, але будь-який відеоматеріалів чи інших доказів даної дорожньої пригоди надано не було. В отриманій 02.06.2021 року постанові серія ЕАН № 4187030 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі записано, що водій відмовився від отримання зазначеної постанови та відмовився від її оскарження, передбаченого ст.ст. 268 та 289 КУпАП. Поліцейським не було доведено провину водія, та не доведено законності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивач рухався в потоці машин, а вся колона рухалася із однаковою швидкістю, передбаченою дорожніми знаками. Між тим, зупинили тільки керований ним автомобіль, в той час, як решта автомобілів спокійно рухалася далі. Відтак, вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що під час патрулювання 10.05.2021 року на А/Д М-12 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» 377 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 ПДР України «с.Якушинці» екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001146) було виявлено порушення Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_1 , який під час керування транспортним засобом REXTON з номерним знаком НОМЕР_1 , рухалався зі швидкістю 78 (сімдесят вісім) км/год, а відтак перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 (двадцять вісім) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст.33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 4187030 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт порушення Позивачем швидкісного режиму в межах населеного пункту підтверджується фотознімком з приладу TruCam LTI 20/20 «file № _wH000_0510_140111», на якому зазначено координати розташування вимірювального приладу в момент фіксації правопорушення, згідно з якими в момент фіксації швидкості Позивач рухався в межах населеного пункту «с. Якушинці» Вінницької області. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, як що він після зупинки транспортного засобу підходить до Позивача та представившись повідомляє причину зупинки і одразу ознайомлює водія з показами приладу, а саме фактом порушення швидкісного режиму. Від позивача під час розгляду справи ніяких клопотань з приводу написати пояснення чи ознайомитись з сертифікатом про повірку на прилад не надходило, а тому його свідчення не відповідають дійсності та спотворюють всі обставини розгляду справи про адміністративне правопорушення. Твердження Позивача, що йому не було надано постанови, хоч він був згоден почекати та отримати її також не відповідає дійсності, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко видно, що Позивача запитували чи бажає він отримати копію постанови, на що останній в категоричній формі відмовився розписатись в ній за отримання копії та забажав, щоб постанова була йому надіслана поштовим зв`язком.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Протокольною ухвалою суду від 15.09.2021 року до матеріалів справи долучено відзив та задовлено клопотання про допит свідка.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Свідок на стороні позивача ОСОБА_3 суду пояснив, що поліцейський під час зупиники керованого позивачем автомобіля постанову надати не пропонував та швидкість була до 60 км/г та їх авто випереджали інші транспортні засоби.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та оцінивши відповідні їм докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

За ч.1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 10.05.2021 року біля 14:01 год. 11 сек. на автодорозі М-12 «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» 377 км в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 ПДР України «с.Якушинці» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001146) було виявлено порушення Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_1 , який під час керування транспортним засобом REXTON з номерним знаком НОМЕР_1 , рухалався зі швидкістю 78 (сімдесят вісім) км/год, а відтак перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 (двадцять вісім) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Інспектором Ґедзь В.Д. винесено постанову від 10.05.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі - 340 грн., відповідно до санкції статті.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

За умовами ст.35 вище вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що інспектором було порушено ст.279 КУпАП, оскільки було розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та, не складено протокол відповідно до ст. 258 КУпАП.

Між тим, суд вважає, що винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності одразу на місці вчинення без попереднього винесення відповідного протоколу не порушує вимоги законодавства та права позивача з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.

Постановою Верховного суду від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17, зазначено, що процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Згідно з п. 2 розділу 3 Інструкції № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Не складення протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, не заперечується наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, проте правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, в даному випадку відеозаписом з нагрудної камери поліцейських.

Зважаючи на відсутність доказів незгоди позивача із постановою про накладення штрафу і винесення її на місці вчинення, суд не знаходить в діях відповідача порушень вимог законодавства щодо порядку розгляду справи.

Щодо доводів позивача про незаконність використання поліцейськими приладів із функціями фото- та відео фіксації не у автоматичному режимі, не було показано повного відеоматеріалу на приладі ТRUCAM 1146, не показано та не надано сертифікат на сам прилад TRUCAM 1146, не записувалися його пояснення та не надано було самої постанови слід зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 20 січня 2021 року №22-01/21193 із стороком дії до 20.01.2022 року.

На підставі експертного висновку від 11.06.2020 року та листа від 04.10.2018 року Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, в тому числі із заводськими номерами ТС001146 визначено, що в об`єкті правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування, визначений в п.5.1 ДСТУ, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с. 71-72).

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що інспектором патрульної служби не було роз`яснено про принцип роботи вимірювального приладу, оскільки таке не є доказом неправомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обставини не пропонування працівником поліції на підпис постанови позивачу не підтверджено.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно із ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, суд не вбачає підстав для скасування постанови відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом із тим, відповідно до положень ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч.2 ст.77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення в частині перевищення швидкості руху транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність використання вимірювального приладу TruCam, порушення вимог щодо місця розгляду справи, а також щодо руху керованого позивачем автомобіля поза межами населеного пункту, що в свою чергу спростовується доказами відповідача.

Зокрема, з наявних доказів та відеоматеріалів з нагрудної камери поліцейського вбачається перебування автомобіля в зоні дії знаку «населений пункт» та його зупинку і обставини розмови із працівником поліції.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 38, 122, 234-2, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 283, 284 КУПАП, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до патрульної поліції Вінницької області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ЕАН № 4187030 у справі про адміністративне правопорушення від 10 травня 2021 року за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими в ст. ст. 286, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Патрульна поліція Вінницької області, адреса місця знаходження: вул. Ботанічна, буд. 23, м. Вінниця, Вінницька область, 21010.

Суддя: Н.А. Осаулова

Рішення виготовлено 27.10.2021 року