Справа № 520/17854/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2021 р. Справа № 520/17854/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року по справі № 520/17854/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "АГРОСТІЛ"

до Державної податкової служби України , Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "АГРОСТІЛ" до Державної податкової служби України , Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення суду Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 року апеляційна скарга була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 6306 грн. Згідно штампу на супровідному листі Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України отримало копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 31.03.2021 року.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду 08.04.2021 р. від заявника апеляційної скарги надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2021 р. клопотання Головного управління ДПС у Харківській області задоволено, продовжено строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на 10 календарних днів з наступного дня після отримання копії ухвали.

23.04.2021 р. Головне управління ДПС у Харківській області повторно звернулось до суду із клопотанням про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 р. у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року по справі № 520/17854/2020 повернуто скаржнику.

12.08.2021 р. Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (за підписом представника Максима Лисенко) повторно подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року по справі № 520/17854/2020. У зазначеній апеляційні скарзі апелянтом не заявлене клопотання про поновлення строку та не долучено квитанцію про сплату судового збору.

06.09.2021 р. Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (за підписом представника Богдана Немченко) повторно подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року по справі № 520/17854/2020. У зазначеній апеляційні скарзі апелянтом заявлене клопотання про поновлення строку та долучено квитанцію про сплату судового збору № 4443 від 01.09.2021 р.

Згідно ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Дана норма не передбачає подання декількох апеляційних скарг на судове рішення однією особою.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України про поновлення строку апеляційного оскарження вказаного вище рішення суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху, через пропуск строку на звернення з апеляційною скаргою. Надано Головному управлінню ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та надати докази в їх обґрунтування протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснено апелянту, що відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України, у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України отримано копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 06.10.21 р., що підтверджується відміткою управління про отримання на супровідному листі суду. Таким чином останній день на усунення недоліків є 29.10.2021 року.

22.10.2021 року Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України подано до Другого апеляційного адміністративного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що в ситуації, що виникла при оскарженні рішення суду першої інстанції, відповідач діяв швидко та відповідно до ситуації, про що свідчить вчасно подана апеляційна скарга. Вперше відповідач оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у межах строку, визначеного процесуальним законом (01.03.2021), проте у зв`язку з тим, що не було сплачено судовий збір, апеляційну скаргу було повернуто (ухвалу про повернення апеляційної скарги було отримано 25.05.2021). Повторно апелянт звернувся з апеляційною скаргою 06.09.2021 р. Зазначає, що відповідачем вживались заходи щодо отримання коштів на сплату судового збору, а саме: складено доповідну записку від 19.02.2021 № 1019/20-40-20-03-12 щодо сплати судового збору у справі, а також на адресу Державної податкової служби України було направлено листи від 01.03.2021 № 1524/8/20-40-10-03, від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-20-07-06, від 13.08.2021 № 6399/8/20-40-20-07-07 щодо збільшення ГУ ДПС бюджетних призначень, направлених на сплату судового збору, що свідчить про намір відповідача сплатити судовий збір (додаються). Водночас реалізація заходів щодо сплати судового збору, а саме проведення банківських платежів належним чином, потребує певного проміжку часу, оскільки сплата судового збору суб`єктом владних повноважень відповідно до Закону України " Про судовий збір" здійснюється з Державного бюджету України виключно через органи Державного казначейства України. Зазначає, що одразу після надходження коштів на рахунки ГУ ДПС судовий збір у справі було сплачено платіжним дорученням від 01.09.2021 № 4443 (подано разом з апеляційною скаргою). Враховуючи наведене, з метою встановлення соціальної справедливості при оподаткуванні позивача, керуючись виключно інтересами держави, просить визнати причини пропуску процесуального строку поважними та поновити строк. До заяви додає копії документів: лист від 13.08.2021р. № 6399/8/20-40-20-07-07 про надання інформації щодо стану використання коштів, призначених для сплати судового збору; лист від 01.03.2021р. № 1524/8/20-40-10-03-06 про надання інформації щодо перерозподілу наявних кошторисних призначень; довідку від 05.10.2021р. № 616/20-40-10-23 про залишок коштів на рахунках; лист від 07.05.2021р. № 3570/8/20-40-20-07-06 щодо збільшення ГУ ДПС бюджетних призначень, направлених на сплату судового збору; довідку від 24.05.2021р. № 321/20-40-10-23 про залишок коштів на рахунках; повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів №07-11-06/3696 від 17.06.2021.

Перевіривши доводи клопотань апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 р. було розглянуто в порядку спрощеного провадження, повний текст рішення виготовлено 05.02.2021 р.

Апеляційна скарга вдруге направлена до суду 12.08.2021 р., про що свідчить штамп, вказаний на конверті, тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку на її подання, які вираховуються з дати повного тексту рішення.

До клопотання жодних належних доказів в підтвердження скрутного матеріального становища в період з 05.02.2021 (дата винесення оскаржуваного рішення) до 01.09.2021 р. (дата сплати судового збору), не надає. Відсутні вони й в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Необхідно зауважити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною першої статті 121 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів зазначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд зверну увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

"Швидке" повторне звернення до суду, не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

Окрім того, відповідачем не надано належних доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги, які свідчили б про сумлінне та добросовісне ставлення суб`єкта владних повноважень до виконання процесуального обов`язку.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17 та від 19.02.2019 року по справі № 820/2921/17.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення, оскільки заявником не надано доказів, які би безспірно посвідчили цю обставину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17 (К/9901/60991/18).

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.04.2021р. у справі № 640/3393/19.

Також колегія суддів зазначає, що факт сплати скаржником судового збору, не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки оплата судового збору була здійснена не своєчасно.

Колегія суддів зазначає, що суду так і не надано документів, які б свідчили про неможливість своєчасно сплатити суму судового збору, у розмірі визначеному судом (6306,00 грн.).

Доповідну записку від 19.01.2021 № 1019/20-40-20-03-12 щодо сплати судового збору у справі, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, до апеляційної скарги не додано.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії документів, які додані до клопотання, а саме: лист від 01.03.2021р. № 1524/8/20-40-10-03-06 про надання інформації щодо перерозподілу наявних кошторисних призначень; довідка від 05.10.2021р. № 616/20-40-10-23 про залишок коштів на рахунках; довідка від 24.05.2021р. № 321/20-40-10-23 про залишок коштів на рахунках; повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів №07-11-06/3696 від 17.06.2021, є не засвідченими належним чином.

Крім того, надані заявником листи від 01.03.2021 № 1524/8/20-40-10-03, від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-20-07-06, від 13.08.2021 № 6399/8/20-40-20-07-07 не містять даних про неможливість сплати судового збору, а містять лише інформацію про те, що ГУДПС у Харківській області на виконання листів ДПС України надає інформацію щодо стану використання коштів, призначених для сплати судового збору та інформацію щодо перерозподілу наявних кошторисних призначень.

При цьому додатки (таблиці) про які зазначено у листах від 01.03.2021 № 1524/8/20-40-10-03, від 07.05.2021 № 3570/8/20-40-20-07-06, від 13.08.2021 № 6399/8/20-40-20-07-07, до клопотання не додано.

Надані довідки про залишок коштів від 24.05.2021р. та від 05.10.2021р. стосуються наявності коштів на сплату судового збору, виключно станом на конкретний день (05.10.2021р. та 24.05.2021р.), а не всього періоду пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому, суд звертає увагу, що подане повідомлення про безспірне списання коштів №07-11-06/3696 від 17.06.2021 не підтверджує відсутність на рахунках апелянта коштів на сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Жодних інших обґрунтувань та належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, заявником не надано, відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Враховуючи наведене вище, термін пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність належних доказів щодо існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали поданню апеляційної скарги, з дотриманням порядку, встановленому законом, надання не завірених копій документів, на підставі матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином вимоги ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 року не виконані, недоліки апеляційної скарги не усунуто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року по справі № 520/17854/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "АГРОСТІЛ" до Державної податкової служби України , Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.С. Бартош
Судді А.М. Григоров В.А. Калиновський