Справа № 520/15098/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р. № 520/15098/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати дії ГУ ДПС у Харківській області щодо винесення податкового повідомлення - рішення від 15.05.2020 №65922-5806-2038 щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 132747,20 гривень - незаконними та протиправними; скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.05.2020 №65922-5806-2038 щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 132747,20 гривень, яке винесене ГУ ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що прийнято всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов, позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача 27.09.2021 до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним, та прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування від 12.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., реєстр №21590, позивачу на праві власності належать нежитлові приміщення підвалу №І-VIII, площею 139,9 кв.м., 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 3б, 5, 5а, 6-:-8, 8а, 9, 10, 12, 15, 25 площею 226,8 кв.м., 2-го поверху №16, 17-20, 22, 22а, 22б, 23-26 площею 218,4 кв.м., загальною площею 585,1 кв.м. в літ. "А-2-6"; нежитлові приміщення у літ. "Х-1-3": част. №1 площею 38,7 кв.м., 2, 2а, 2б, 2в 1-го поверху загальною площею 121,9 кв.м.

Відповідно до Договору дарування від 12.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., реєстр №1592, позивачу на праві власності належать нежитлові приміщення: в літ. "А-2-6'' - підвалу №ІХ, X, XI площею 44,2 кв.м., 1-го поверху №16-:-24 площею 77,5 кв.м., 2-го поверху №27-:-37 площею 110,9 кв.м., 3-го поверху №1-:-19 площею 330,2 кв.м., 4-го поверху №1-:-19 площею 336,5 кв.м., 5-го поверху №1-:-8 площею 356,3 кв.м., 6-го поверху №1, 2 площею 109,0 кв.м., загальною площею 1364,6 кв.м.; в літ. "Х-1-3": 1-го поверху частина приміщення №1 площею 57,2 кв.м., приміщення №3 площею 41,0 кв.м., №4 площею 42,6 кв.м., 2-го поверху №1-:-8 площею 267,8 кв.м., 3-го поверху №1-:-4 площею 339,2 кв.м., загальною площею 747,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 24.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., реєстр №1867, позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення 1-го поверху №1 загальною площею 10,9 кв.м. в літ. "Ц-2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 24.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., реєстр №1877, позмвачу на праві власності належить нежитлове приміщення 2-го поверху №2 загальною площею 10,9 кв.м. в літ. "Ц-2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, позивачем було отримано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 15.05.2020 №-2038 щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 132747,20 гривень.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що вищезазначені земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 не сформовані, їх площа та межі не визначені, таким чином, не може бути обґрунтованим визначення розміру податкового зобов`язання за умови відсутності сформованої земельної ділянки з визначеною площею та цільовим призначенням.

Вважаючи суму вказаного податкового зобов`язання такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а рішення відповідача таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає, що земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, а справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка, яка є у власності або у користуванні.

Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до пп. 14.1.72, пп. 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Нормами ст. 10 Податкового кодексу України земельний податок віднесено до місцевих податків, які, відповідно до п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України приймаються рішеннями сільських, селищних, міських рад в межах своїх повноважень. Відповідно до п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Так, відповідно до пп. 270.1.1 п. 270.1 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користування та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Обґрунтовуючи неправомірність нарахувань контролюючим органом суми податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні - рішенні від 15.05.2020 №65922-5806-2038, позивач зазначає, що земельні ділянки за вказаною адресою не сформовані, їх площа та межі не визначені, отже, неможливо визначити розмір податкового зобов`язання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 68 Конституції України зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), а у силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Отже, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Водночас, суд зазначає, що учасники суспільних відносин не можуть правомірно очікувати чи розраховувати на отримання безпідставних податкових вигод у спосіб фізичного використання корисних властивостей земельної ділянки під об`єктами власного майна без проведення відповідної грошової компенсації власнику землі чи Іншому компетентному суб`єкту права.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 №1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-ІV).

Проте, питання переходу права власності та права користування відносно земельної ділянки у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, одночасно із нормами Закону України від 01.07.2004 №1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" регламентовані також ст. 120 Земельного кодексу України і статтею 377 Цивільного кодексу України.

Цими нормами закону чітко передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами пункту 286.1 статі 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Водночас, за змістом ст. 120, 206 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України обставини відсутності у державному земельному кадастрі даних про земельну ділянку під належними заявнику об`єктами нерухомого майна у даному конкретному випадку не можуть бути сприйняті судом як підстава для звільнення від виконання податкового обов`язку за вказану вище земельну ділянку, нарахування податку за яку є співмірним до загальної площі нежитлових приміщень заявника.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №826/9715/17 з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду; фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно; виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно; указані позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 12.03.2019 у справі №826/11633/16 та від 14,05.2019 у справі №826/13773/16, від 17.03.2020 у справі №815/4644/14.

На підставі встановленого, з урахуванням нормативного регулювання, суд звертає увагу, що матеріали справи містять докази належності заявнику об`єктів нерухомого майна, що спричиняє настання події фактичного користування земельною ділянкою під ними, та не містять доказів неправильності визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання зі сплати земельного податку, під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, оскільки обов`язок зі сплати земельного податку виник у заявника з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Головним управлінням ДПС у Харківській області у спірних правовідносинах забезпечено дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України, під час реалізації управлінської функції контролю правильно з`ясовано обставини фактичної дійсності, належно розтлумачено зміст норм права, надано правильну кваліфікацію діянням приватної особи, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення узгоджується зі змістом нормативного регламентування та з характером, предметом та наслідками вчинків приватної особи.

Згідно з п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Згідно з п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовується не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Так, обчислення земельного податку за земельні ділянки, відносно яких відсутня довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється виходячи з добутку базової вартості одного квадратного метра земель міста Харкова, помноженої на коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) та на зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони) (Км2).

Коефіцієнти, що характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф), визначені в додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 року за №1647/29777.

Відомості про цільове призначення земельних ділянок та зміна виду використання земельної ділянки вноситься до Державного земельного кадастру на підставі документації із землеустрою.

У разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), з 17.07.2018 застосовується із значенням 3,0 (примітка до додатку 1 Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів).

Інформація щодо застосування зональних коефіцієнтів Км2 та опис меж економіко- планувальних зон м. Харкова визначена в Технічній документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2018, що затверджена рішенням XXV сесії Харківської міської ради VII скликання від 27.02.2019 №1474/19 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2018».

Відповідно до статей 59, 60 Податкового кодексу України на підставі даних інформаційно- телекомунікаційних систем контролюючих органів (інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 в АІС «Податковий блок») 15.05.2020 в автоматичному режимі було сформовано податкове повідомлення - рішення №65922-5806-2038 на суму податкового зобов`язання - 132747,20 грн та направлено засобами поштового зв`язку за місцем обліку платника податків: АДРЕСА_2 .

Відповідно до АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як платник земельного податку з фізичних осіб з 01.12.2011 за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0743 га.

Земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік позивачу нараховано на підставі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Рішенням XXV сесії Харківської міської ради VII скликання від 27.02.2019 №1474/19 по м. Харкову визначена нова базова вартість 1 кв.м. землі в розмірі 639,78 гривень, яка діє з 1 січня 2020 року.

Розрахунок грошової оцінки земельної ділянки та земельного податку за 2020 рік проведено згідно з формулою: Цзд = Б * Кі * Км2 * Км3_ср.*Кф*РL, де:

Км2 - зональний коефіцієнт (адреса: вул. Кузнєчна, 36, м. Харків, зона 8804);

Км2 - 3,39

Км3 - коефіцієнт для зон впливу локальних факторів (3% );

Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (для Позивача Кф становить 3 - землі комерційного використання).

639,78 * 1,99 * 3% * 3 *10000= 1 951968,70 (тариф);

1951968,70 * 0,0743 = 145031,27 грн (сума податку за 12 місяців).

На підставі вищезазначеного та з урахуванням п. 52-5 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 №540-ІХ за 2020 рік винесено податкові повідомлення рішення від 15.05.2020 №65922-5806-2038 у загальному розмірі 132747,20 грн (звільнення за березень 2020 у зв`язку з пандемією COVID-19). Податкові зобов`язання станом на дату винесення оішеняння фактично не сплачено.

Як раніше зазначалось, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 10.03.2020 у справі №826/9715/17 з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду; фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно; виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно; указані позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 12.03.2019 у справі №826/11633/16 та від 14,05.2019 у справі №826/13773/16, від 17.03.2020 у справі №815/4644/14.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання дій та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов