Справа № 160/11210/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без відповідних правових підстав відмовив у визначенні митної вартості товарів за основним методом за ціною договору, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей та ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. При цьому, тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі. Позивач наголошує на тому, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів не містить жодного обґрунтування та мотивів його прийняття. Витрати на транспортування, пакування та маркування товару входять у ціну товару відповідно до умов поставки CPT. Умови оплати товару не впливають на визначення митної вартості товару. Вважає прийняті митницею рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
09.08.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів відповідача заперечував та просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю З іноземними інвестиціями Лідерпартс (покупець) та Moni Worldwide ApS (Моні Ворлдвайд АПС, Данія) (продавець) 19 листопада 2019 року укладено контракт на поставку сільськогосподарської техніки та запчастин за № L11-19SP, згідно умов якого продавець взяв на себе зобов`язання продати, а покупець придбати сільськогосподарську техніку, супутнє обладнання, комплектуючі та запчастини до неї в кількості, за цінами і на умовах, викладених в Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту.
Загальна сума контракту складається з сумарної вартості всіх інвойсів (специфікація) за даним контрактом, узгоджених сторонами контракту (п. 1.2 контракту).
Валютою контракту визначене Євро (п. 1.3 контракту).
Пунктом 2.1 контракту визначено, що продавець поставляє продукцію на умовах, зазначених у специфікаціях та інвойсах у відповідності з Інкотермс 2010.
Сплата будь-яких і всіх мит/або митних зборів, необхідних для здійснення процедур митного очищення в країні покупця, покладається на покупця (п. 2.3 договору).
Пунктом 7.1 договору встановлено, що право власності на продукцію переходить від продавця до покупця з моменту отримання товару (продукції) згідно умов поставки.
Строк дії контракту визначений сторонами у п. 10.3 цього контракту, яким передбачено, що даний контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.
Додатковою угодою до контракту №1 від 12.02.2021 року передбачено доповнення до розділу 3 контракту наступного змісту:
« 3.3 Оплата товару та/або партії товару за даним контрактом покупцем може здійснюватись з відстрочкою платежу, що визначається в рахунку або специфікації на окрему партію товару. Узгодження сторонами умов оплати з відстрочкою платежу не являється товарним кредитом або лізингом. У випадку постачання товару з умовами відстрочки платежу, всі можливі ризики, пов`язані з інфляційними процесами, відсотками та/або іншими витратами покладаються на продавця і включені у вартість товару, що постачається покупцю, вказану у відповідній специфікації, рахунку, інших документах).
3.4 У вартість товару та/або партії товару також включено витрати на маркування, пакування, навантажувально- розвантажувальні роботи, транспортування товару покупцеві.
3.5 Витрати пов`язані з маркуванням, пакуванням, навантажувально-розвантажувальними роботами товару несе продавець, за виключенням випадків коли ці витрати відповідно умов специфікацій та/або рахунку покладаються на покупця».
На виконання умов вищевказаного контракту, Moni Worldwide ApS здійснено поставку товару, а саме:
З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем подано до митного органу митну декларацію №UA110020/2021/004953 від 01.06.2021 року, в якій митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за ціною договору.
Заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації №UA 110020/2021/004953 від 01.06.2021 року згідно зі специфікацією №848 від 14.05.2021 року на умовах поставки СРТ, смт. Слобожанське, Дніпропетровська обл., Україна, згідно правил Інкотермс 2010 року (продавець зобов`язаний доставити товар названому перевізнику та оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення), склала загальну суму 37 000 Євро (1 239 929, 20 грн).
Відповідач повідомленням № 1 від 01.06.2021 року запропонував позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписку з бухгалтерської документації;
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларантом надано відповідачу лист №01/06-01 з повідомленням про неможливість надання додаткових документів, що зазначено в повідомленні № 2 від 01.06.2021.
З урахуванням положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією № UA110020/2021/004962 від 01.06.2021 року зі сплатою митних платежів за заявленою декларантом митною вартістю товарів та із наданням фінансових гарантій, відповідно до розділу X Митного кодексу України. Загальна митна вартість товару скоригована та збільшена на 283 286, 96 грн.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачено Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст. 53 МК України).
В силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Правильному застосуванню вказаної норми може сприяти розуміння логіки правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 01.10.2013 р. у справі № 21-354а13.
У вказаній постанові Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, вказує далі Верховний Суд України, митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
В постановах від 15.10.2013 р. у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі № 21-342а13 Верховний Суд України за результатами аналізу Митного кодексу України 2002 року зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.
Аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.
При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 31.03.2015 року по справі № 21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі № 21-53а15, разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Так, відповідач як підставу неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною контракту (договору) щодо товарів, які імпортовані позивачем, визначив відсутність у контракті № L11-198Р від 19.11.2019 року наступних умов:
- включення у вартість товару витрат, понесених на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, які є складовими митної вартості у відповідності до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України;
- контракт не містить даних щодо включення вартості маркування й пакування товару до ціни оцінюваного товару, розвантажувально-навантажувальних робіт та перевантаження товару.
В свою чергу, судом встановлено, що відповідно до додаткової угоди №1 від 12.02.2021 року, у вартість товару та/або партії товару також включено витрати на маркування, пакування, навантажувально- розвантажувальні роботи, транспортування товару покупцеві.
В наданій до митного оформлення специфікації від 14.05.2021 року та інвойсі від 14.05.2021 року зазначено умови поставки CPT за Інкотермс 2010.
Умови поставки CPT Інкотермс 2010 означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце було узгоджено сторонами), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце призначення.
Таким чином, вартість товару вже включає в себе витрати на транспортування, маркування, навантаження та розвантаження товару.
Водночас, відповідачем не надано суду доказів того, що позивачем додатково понесені витрати на транспортування, маркування, навантаження та розвантаження товару.
У додатковій угоді № 1 від 12.02.2021 року сторони погодили, що саме продавець товару несе витрати на транспортування, маркування, навантаження та розвантаження товару.
Отже, щодо зауважень відповідача стосовно включення у вартість товару витрат, понесених на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, маркування й пакування товару суд вважає за необхідне зазначити, що ці витрати віднесені на постачальника згідно умов СРТ правил Інкотермс 2010. Тобто, дані витрати є витратами постачальника, включені у вартість імпортованого товару, поданого для митного оформлення відповідачу, що підтверджується зкрема листом Moni Worldwide ApS від 03.04.2021 року та додатковою угодою № 1 від 12.02.2021 року.
Щодо твердження митного органу про ненадання платіжного доручення на підтвердження здійснення оплати спірного товару суд враховує, що позивачем не надавались митному органу докази оплати спірного товару, оскільки за змістом інвойсу № LPI00000848 від 14.05.2021 року, специфікації від 14.05.2021 року сторонами визначено строк оплати - до 31.12.2021 року.
Оскільки станом на момент митного оформлення спірного вантажу строк оплати за цей вантаж був таким, що не настав, документ який підтверджує оплату за товар не є обов`язковим документом, що підтверджує митну вартість товару.
Крім того, у відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій код документа 4100 - це зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Одночасно суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
У зв`язку з зазначеним суд приходить до висновку, що відомості надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною контракту є об`єктивними, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.
Отже, митним органом протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та прийнято картку відмови в митному оформленні товару, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення складових митної вартості товарів за ціною договору.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про задоволення адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в загальному розмірі 6 519, 31 грн. (платіжне доручення № 5410 від 08.07.2021 року на суму 2 270, 00 грн., (платіжне доручення № 5411 від 08.07.2021 року на суму 4 249, 31 грн.).
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Стягнути з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю З іноземними інвестиціями Лідерпартс сплачену суму судового збору у розмірі 6 519,31 грн
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська