Справа № 420/4934/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4934/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Пенсійного фонду України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком із застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року зверненню за призначенням (2018, 2019 та 2020 роки);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 05.01.2021 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 пенсії за віком з 05.01.2021 р., із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% починаючи з 05.01.2021р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 05.01.2021 року він вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішенням №49 від 14.01.2021 року йому було призначено пенсію за віком довічно з 05.01.2021 року. Однак, як вказав позивач, його було фактично переведено з пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, а не призначено пенсію за віком вперше. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що йому було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а не призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV та крім того, з 18.12.2015 року позивач не отримував жодних пенсійних виплат, оскільки знову працевлаштувався.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні, якому відповідно до заяви від 18.12.2015 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до п.2-1 Прикінцевих положень Закону України №1058. 05.01.2021року позивач звернувся до Головного управління з заявою про перехід на інший вид пенсії (з пенсії по вислузі років на пенсію за віком). Відповідач зазначив, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 пенсії за віком з 05.01.2021 р., із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, оскільки позивач звертався не за призначенням пенсії, а із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший.

Ухвалою суду Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Пенсійний фонд України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком із застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року зверненню за призначенням (2018, 2019 та 2020 роки).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 05.01.2021 року призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Зобов`язано Пенсійний фонд України здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 05.01.2021 року, із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Пенсійний фонд України подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

18.12.2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(як працівнику освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення). При цьому, пенсія за вислугу років позивачу не виплачувалась у зв`язку з працевлаштуванням позивача на посаду, робота на якій дає право на пенсію за вислугою років.

В свою чергу, 05 січня 2021 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком, на підставі якої 14.01.2021року здійснено перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначено пенсію на віком.

При цьому, обчислюючи позивачу розмір пенсії за віком, пенсійний орган застосував показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Не погоджуючись з вищевказаними обставинами позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року №1058 (далі - Закон №1058), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Умови та порядок призначення (перерахунків) пенсій державним службовцям встановлюються спеціальними законами. До спеціальних законів відносяться Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 та Закон України «Про державну службу» № 889-УІІ від 10.12.2015 (далі за текстом - Закону № 889-VIII).

Статтею 90 Закону № 889 встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XIV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016): мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723- XII та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723- XII та Кабінету Міністрів України.

Порядок призначення пенсії деяким категоріям осіб затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі за текстом - Порядок призначення пенсій).

Згідно ст. 90 Закону України «Про державну службу» - пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком з 3 листопада 2020 року.

05 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням №49 від 14 січня 2021 року йому було призначено пенсію за віком довічно з 05 січня 2021 року.

Як вбачається фактично позивача переведено з пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 IV, а не призначено пенсію за віком вперше.

Колегія суддів звертає увагу,що почавши отримувати пенсію з 05.01.2021 року пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення», позивач не користувався жодним з видів пенсії, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 05 січня 2021 року відбулося вперше.

Великою Палатою Верховного Суду визначено, що частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-ІУ дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІУ. Однак у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічних правових позицій дійшов Верховний Суд у постановах від 14.09.2018 у справі № 127/18159/17, від 26.03.2019 у справі № 335/13242/16-а та інших.

Приписами частини 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно вказав, що пенсію за вислугу років позивачу було призначено за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення», а пенсію за віком за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за різними законами які передбачають різні підстави та порядок призначення пенсії. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що пенсія за віком ОСОБА_1 призначена вперше та оскільки він фактично пенсію за вислугу років не отримував, у спірних правовідносинах відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший. Відтак при призначенні пенсії за віком ГУ ПФУ в Одеській області було зобов`язано застосовувати показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки.

Такі висновки окружного суду узгоджуються з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший. У випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Щодо зобов`язання Пенсійний фонд України здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 05.01.2021 року, із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (п.п.4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (п.п.6).

Згідно п.7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління.

Згідно п.п.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 40/26485 (зі змінами) (далі - Положення №28-2), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, зобов`язуючи Пенсійний фонд України здійснити виплату призначеної пенсії, суд першої інстанції посилався на постанову Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» (далі - Постанова №1279) та Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 (далі - Порядок № 1596).

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1 Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою КМУ від 16.12.2020 року №1279, передбачено, що вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Тобто, Постанова №1279 ніяким чином не змінила повноваження Пенсійного фонду України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.

Постановою КМУ №1279 внесено зміни до деяких постанов Уряду, та, зокрема, до Положення №280. Зокрема, внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення №280, згідно з якими Пенсійний фонд України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Під бюджетним фінансуванням розуміють сукупність грошових відносин, пов`язаних із розподілом і використанням коштів централізованого грошового фонду держави, які реалізуються безоплатно і безповоротно шляхом надання бюджетних коштів юридичним та фізичним особам для проведення заходів, передбачених бюджетом.

Таким чином, Пенсійний фонд України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх Пенсійний фонд не має.

Централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо, призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями.

Так, пунктом 12 Порядку №1596 визначено, що органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України. При цьому інформаційний обмін здійснюється між Пенсійним фондом і банками на центральному рівні засобами телекомунікаційного зв`язку з використанням засобів криптографічного захисту інформації, що мають чинні експертні висновки або сертифікати відповідності за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно із пунктом 14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області до якого позивач звертав свої позовні вимоги.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. Фінансування виплати пенсій здійснювалось до 01.04.2021 року також ПФУ, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення.

Оскільки виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання, Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі функції по виплаті та фінансуванню пенсій збережені, а Пенсійний фонд України здійснює відповідне спрямування та фінансування пенсій, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо втрати ГУ ПФУ в Одеській області функції по виплаті пенсії.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Оскільки при постановленні рішення в частині зобов`язання Пенсійний фонд України здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 05.01.2021 р., із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням виплачених сум, суд першої інстанції припустився неправильного застосування норм матеріального права, тому колегія суддів приходить висновку, що оскаржене рішення суду першої у відповідній частині підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови - про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити виплату позивачу належних сум перерахованої пенсії.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26липня 2021 року скасувати в частині зобов`язання Пенсійного фонду України здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 05.01.2021 р., із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 05.01.2021 р., із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Семенюк Г.В.