Справа № 200/14512/21
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у справі

02 листопада 2021 р. Справа №200/14512/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького апеляційного суду (87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 1-а, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Донецького апеляційного суду, відповідно до тексту позовної заяви, позивач просить суд:

визнати протиправними дії Донецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Донецького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням обмеження, встановленого ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;

зобов`язати Донецький апеляційний суд провести нарахування суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування будь-яких обмежень, передбачених частиною 3 статті 29 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року включно з урахуванням раніше виплачених сум, що складає 396 839.67 грн.;

стягнути з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду в розмірі 396 839,67 (триста дев`яносто шість тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 67 коп.

Згідно зі статтями 12, 19, 20, 26 Кодексу адміністративного судочинства України зазначений спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, а також категорію та складність справи, обраний позивачем спосіб захисту і значення справи для сторін, суд вважає, що дана справа незначної складності та підлягає розгляду у формі спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Третьою особою позивачка зазначила Державну судову адміністрацію України.

Судом при вирішенні питання стосовно належного складу учасників справи враховано таке.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів). Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Згідно зі ст. 149 вказаного Закону суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань.

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» Державній судовій адміністрації України затверджена бюджетна програма КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» із загальним фондом у розмірі 3 млн. грн.

Отже, виплата суддівської винагороди позивачці у спірний період здійснювалася в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Відповідач же як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на 2020 рік.

Таким чином, у разі задоволення позову, рішення суду у справі впливатиме на обов`язок Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» щодо виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20 під час перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі з подібним предметом спору (правомірність нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди на підставі ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (до визнання її неконституційною), а не ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») звернув увагу на те, що за правилами ч.ч. 3 та 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2021 року у справі № 200/6491/20-а з аналогічним предметом спору дійшов висновку про те, що зважаючи на положення ст.ст.148,149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зіставленні з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 5 ст. 22, ч. 1 ст.23 Бюджетного кодексу України, позаяк головним розпорядником бюджетних коштів, виділених, зокрема, на виплату суддівської винагороди (суддям місцевих і апеляційних судів), є Державна судова адміністрація України, яка, серед іншого, визначає обсяг видатків розпорядників нижчого рівня на ці потреби, то саме Державна судова адміністрація України як суб`єкт владних повноважень мала б відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати судді у повному обсязі суддівської винагороди.

Крім того, у віданні Державної судової адміністрації України діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень - КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», призначена саме для таких цілей.

За правилами п. 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права буде стягнення коштів (Суд зазначив, що мав на увазі з Державної судової адміністрації України). Суд звернув увагу на те, що правильне вирішення справи і застосування ефективного способу захисту порушеного права вимагає, щоб відповідачем за цим позовом також була Державна судова адміністрація України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів і несе відповідальність за належне фінансування судів, зокрема й витрат на суддівську винагороду.

Відповідно до ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України суд може залучити відповідача у справі.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 48 Кодексу якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги предмет спору у даній справі, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі в справі в якості другого відповідача Державну судову адміністрацію України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 77, 80, 133, 160, 161, 171, 248, 257-262 КАС України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №200/14512/21.

Залучити до участі в справі в якості другого відповідача Державну судову адміністрацію України (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Справа розглядатиметься порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 КАС України.

Запропонувати відповідачам надати з дотриманням вимог ст. 162 КАС України відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 261 КАСУ) із наданням доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень, вчинених дій або заяву про визнання позову.

Відповідачі мають право подати заперечення, передбачені ч. 4 ст. 260 КАС України протягом п`яти днів з дати отримання копії даної ухвали (ч. 12. ст. 171 КАС України).

Зобов`язати відповідачів надати суду докази у справі, а саме:

інформацію щодо розміру виділених коштів для нарахування і виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за спірний період;

всі інші, наявні у відповідачів докази, що стосуються предмету спору.

Позивач має право подати до суду, з дотриманням вимог ч.ч. 2-4 ст. 162 КАС України, - відповідь на відзив, а відповідачі - заперечення (пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень) протягом п`яти днів з дати отримання відповідно, відзиву/заперечень (ч. 2 ст. 261 КАСУ).

Звернути увагу учасників справи, що подання інших заяв по суті, крім тих, що зазначені вище - статтею 261 КАС України - не передбачено та, відповідно, судом не приймаються.

У порядку ч. 4. ст. 9, ч. 1 та ч. 3 ст. 77 КАС України запропонувати позивачу надати суду протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали:

- всі наявні документи та пояснення, які на думку позивача мають значення для розгляду даної справи та підтверджують доводи позивача, крім тих, що вже надані з позовною заявою.

Звернути увагу учасників справи, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 79 КАС України).

На підставі ч. 2 ст. 166 КАС України встановити, що заяви з процесуальних питань подаються до суду з наданням доказів їх направлення іншим учасникам справи.

Роз`яснити сторонам, що веб-адресою сторінки в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, є https://court.gov.ua/sud0570/.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя І.В. Буряк