Справа № 280/5181/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Справа № 280/5181/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач, після уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 12 квітня 2021 року.

Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на її корись сплачений судовий збір, розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що квітні 2021 року вона звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте пенсію за віком їй було призначено не із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки, а із застосуванням показника за 2014-2016 роки. Вважає, що такі дії відповідача суперечать чинному законодавству, ґрунтуються на безпідставних мотивах і не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України. За таких обставин просить задовольнити позов.

Ухвалою від 29.06.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

08.07.2021 від позивача до суду надійшов уточнений позов.

Ухвалою суду від 13.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач у поданому до матеріалів справі відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що позивачу було здійснено призначення пенсії за вислугу років з урахуванням вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі заяви позивача від 12.04.2021 було здійснено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що із урахуванням викладеного, у відповідача відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком. У задоволенні позову просить відмовити.

05.08.2021, на спростування доводів відповідача, від позивача надійшли пояснення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Як вбачається із матеріалів справи з 17.08.2010 позивачу призначено пенсію за вислугу років як «Працівнику освіти» відповідно до наданої заяви.

З 25.08.2010 виплату пенсії за вислугу років припинено у зв`язку з працевлаштуванням ОСОБА_1 на посаду вчителя Обіточненської ЗОШ І-ІІІ ст.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось 60 років, що підтверджується копією паспорта позивача.

Страховий стаж ОСОБА_1 не є спірним, складає 42 роки 0 місяців 17 днів, та визнається відповідачем у протоколі розрахунку стажу.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 набула права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України №1058.

12.04.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою встановленого зразка до ГУ ПФУ в Запорізькій області, на підставі якої відповідачем здійснено переведення позивача з одного виду пенсії на інший, при цьому при розрахунку (перерахунку) пенсії був використаний показник середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки. Проти вказаної обставини відповідач не заперечує.

05.05.2021 позивач звернулась до відповідача з заявою в якій просила здійснити перерахунок її пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11.05.2021 за вих.№5908-5525/Д-02/8-0800/21 позивачу відмовлено в задоволенні її заяви.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України №1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України №1058, регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України №1058.

За результатами аналізу положень ч. 1 ст. 9, ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 45, п.п. 2, 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України №1058 має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України №1058.

Великою Палатою Верховного Суду визначено, що ч. 3 ст. 45 Закон України №1058, дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058. Однак у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 14.09.2018 у справі №127/18159/17, від 26.03.2019 у справі №335/13242/16-а (2-а/335/33/2017) та інших.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З наведених правових позицій вбачається, що відсутні правові підстави для застосування ч. 3 ст. 45 Закону №1058, у разі зміни виду пенсії за вислугою років, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, визначену Законом №1058, оскільки ці нормативно-правові акти визначають різні підстави та порядок призначення пенсії.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, відповідач при обчисленні пенсії позивача повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року її звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч. 2 ст. 40 та ч.1 ст. 45 Закону №1058.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у п. 52 (Рішення), 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Рішення) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Отже пенсія позивачу має бути призначена з дня її звернення до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, тобто з 12.04.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідач не довів правомірність своїх дій.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інших судових витрат позивачем до стягнення не заявлялось.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 12 квітня 2021 року, із урахуванням різниці, що була виплачена.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 листопада 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль