Справа № 360/3139/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року справа №360/3139/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі № 360/3139/21 (головуючий І інстанції суддя О.В. Захарова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 23.06.2021 просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до її календарної вислуги років вислуги років на пільгових умовах та неоформлення, та неподання необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення їй пенсії за вислугу років;

2) зобов`язати відповідача зарахувати до її календарної вислуги років вислугу років на пільгових умовах, оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років (а.с. 35-44).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі № 360/3139/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 75-79).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що її вислуга років з урахуванням вислуги років на пільгових умовах на день її звільнення з органів Національної поліції становить 24 календарних роки та 6 місяців та 11 років 6 місяців 8 днів вислуга років на пільгових умовах, необхідних згідно з Порядком № 393 для призначення пенсії за вислугу років, який діяв на день звільнення та діє до теперішнього часу.

Зазначає, що згідно з аналізу норм Закону № 2262 не витікає, що продовження позивачем служби в Службі судової охорони стає перепоною для уповноважених структурних підрозділів Національної поліції України, здійснити розрахунок загальної вислуги років позивача з урахуванням вислуги років на пільгових умовах та підготувати та подати до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років станом на 03.06.2021, тобто на момент звільнення з органів Національної поліції України та без урахування вислуги років, яку позивач здобула та продовжує здобувати під час проходження служби в Службі судової охорони.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 є учасником бойових дій, у період з 15.08.2003 по 06.11.2015 проходила службу в Головному управлінні МВС України у Луганській області, а у період з 07.11.2015 по 03.06.2020 проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 06.11.2015, довідкою Головного управлінні Національної поліції в Луганській області від 27.05.2021 № 1988/111/19-2021, послужним списком (а.с. 13-18, 20-22, 59-65).

Довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 07.05.2021 № 1918/111/19-2021 підтверджено, що вислуга років на час звільнення ОСОБА_1 складає: у календарному обчисленні - 16 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 11 років 06 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні з урахуванням календарної вислуги 28 років 03 місяці 26 днів (а.с. 20-22).

Зі змісту довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 08.07.2021 № 2859/111/19-2021 вбачається: майор поліції ОСОБА_1 на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, від 17.11.2015 № 321, від 07.12.2015 № 341, від 30.04.2018 № 120 ОСОБА_1 в період з 26.08.2014 по 06.11.2015 та 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брала участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

На підставі наказів командувача Операції об`єднаних сил Міністерства оборони (по стройовій частині) від 30.11.2018 № 185 дек, від 07.02.2018 №191 дек, від 08.01.2019 № 7 дск, від 01.02.2019 № 28 дск, від 05.03.2019 № 55/дск, від 06.03.2019 № 56/дск, від 01.04.2019 № 78/дск, від 02.04.2019 №79/дск, від 07.05.2019 № 108/дск, від 08.06.2019 № 139/дск, від 04.07.2019 №161/дск, від 01.08.2019 № 186/дск, від 11.09.2019 № 222/дск, від 03.10.2019 № 242/дск, від 09.11.2019 № 275/дск, від 02.12.2019 № 294/дск, від 06.01.2020 № 6/дск, від 03.02.2020 № 31/дск, від 14.03.2020 № 68/дск, від 28.03.2020 №80/дск, від 06.05.2020 № 112/дск, від 02.06.2020 № 136/дск, в період з 01.05.2018 по 30.11.2018, з 01.12.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.01.2019, з 01.02.2019 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 31.03.2019, з 01.04.2019 по 30.04.2019, з 01.05.2019 по 31.05.2019, з 01.06.2019 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 31.07.2019, з 01.08.2019 по 31.08.2019, з 01.09.2019 по 30.09.2019, з 01.10.2019 по 31.10.2019, з 01.11.2019 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.05.2020 по 31.05.2020 безпосередньо була залучена до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області. Час проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брала участь в антитерористичній операції, а також в Операції об`єднаних сил, складає у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 11 років 06 місяців 08 днів (а.с. 57-58).

Витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області по особовому складу від 25 травня 2020 року № 490 о/с свідчить: майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора групи кадрового забезпечення батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області, за статтею 77 частини 1 пункту 7 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Національній поліції з 03.06.2020, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 16 років 09 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 11 років 06 місяців 08 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та стаж служби для її виплати складає 16 років, встановивши відсоток премії за червень 2020 року 52,792%, сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 2635,14 грн. (а.с. 17).

09 квітня 2021 року позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області із заявою, в якій просив оформити та спрямувати необхідні документи до Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 23).

Листом від 06 травня 2021 року № 2328/111/58/05-2021 Головне управління Національної поліції в Луганській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для підготовки документів, необхідних для призначення їй пенсії за вислугу років на умовах, визначених статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 24).

Відмовляючи у підготовці та направленні документів до пенсійного органу, відповідач у листі від 06 травня 2021 року № 2328/111/58/05-2021 зазначив про відсутність у позивача необхідної вислуги років, необхідної для призначення пенсії за вислугу років, та проходження позивачем після звільнення з органів поліції подальшої служби як атестованого співробітника у територіальному органі Служби судової охорони.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 102 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) регламентовано, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Абзацом першим преамбули Закону № 2262-ХІІ передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист (абзац третій преамбули Закону № 2262-ХІІ).

Частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ занотовано: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Абзацами першого, одинадцятого пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

При призначенні пенсій згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ обумовлено: порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок № 393.

За приписами пункту 1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду, служба в Національній поліції.

Правилами підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 передбачено: - до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Згідно підпункту «г» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів - час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 05 грудня 2011 року № 895 «Про затвердження переліків посад рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, час проходження служби на яких зараховується на пільгових умовах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1574/20312:

- затверджено Перелік посад рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби міліції, час проходження служби на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах (один місяць за сорок днів), що додається (підпункт 1.3 пункту 1);

- установлено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується працівникам, зазначеним у підпункті 1.3 пункту 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», при цьому таким працівникам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах (підпункт 2.2 пункту 2).

Частиною третьою статті 8 Закону України від 23 квітня 1999 року № 613-XIV «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки» закріплено, що вислуга років і трудовий стаж громадян України за час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу обчислюються з розрахунку один місяць за три місяці.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Ця позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.

Окрім цього, у вищезазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 554/2032/17.

Судами встановлено, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 24 календарних роки та 6 місяців (16 років 09 місяців 18 днів стаж служби в поліції та служба в органах внутрішніх справ України) та 11 років 06 місяців 08 днів - вислуга років на пільгових умовах).

Ураховуючи правові висновки, наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності у позивача на дату звільнення вислуги років, необхідної для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналізуючи доводи позивача про те, що станом на момент звернення з заявою від 09.04.2021 щодо підготовки документів, необхідних для призначення їй пенсії за вислугу років на умовах, визначених статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області їй відмовлено тому, що вона працює в Територіальному управлінні служби судової охорони у Луганській області, яка дає право на пенсію за вислугу років, що, на думку позивача, є порушенням вимог статей 12, 50 Закону № 2262-ХІІ, суд зазначає таке.

Трудовою книжкою позивача підтверджено, що ОСОБА_1 04.06.2020 прийнята на службу до Служби судової охорони на підставі наказу № 263 о/с від 02.06.2020 та 04.04.2020 прийнята присяга співробітника Служби судової охорони (а.с. 18).

З довідки Територіального управління служби судової охорони у Луганській області від 28.04.2021 № 43/3/385/21 слідує, що ОСОБА_1 проходить службу у Територіальному управлінні служби судової охорони у Луганській області на посаді головного спеціаліста відділу фізичного захисту, організації безпеки суддів та підтримки (а.с. 69).

Таким чином, як на момент звернення до відповідача з заявою від 09.04.2021, так і на момент розгляду справи позивач проходить службу в органі та на посаді, яка надає право на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІ.

Відповідно до частини першої статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ визначено умови призначення пенсії за вислугу років.

Так, пенсія за вислугу років признається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, та якщо вони звільнені зі служби.

З аналізу наведених норм Закону № 2262-ХІІ слідує, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до цього Закону є звільнення особи зі служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення (частина 2 статті 2 Закону № 2262-ХІІ).

Сукупний аналіз положень статті 2 Закону № 2262-ХІІ свідчить про те, що проходження особою служби в органах та на посадах, які надають право на призначення пенсії за вислугу років на умовах Закону № 2262-ХІІ, перешкоджає призначенню та отриманню особою пенсії за вислуги років відповідно до цього Закону.

Приймаючи до уваги, що позивач після звільнення з органів Національної поліції працевлаштувалась та продовжила проходити службу в органі та на посаді, яка надає право на призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість відмови відповідача у підготовці та направленні документів для призначення пенсії позивачу.

Тобто, позивач передчасно звернулась до відповідача із вимогою щодо підготовки та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років, перебуваючи при цьому на службі, яка дає право на цю пенсію.

Таким чином при зверненні до відповідача за підготовкою пакета документів для призначення пенсії, позивачем не додержано умови щодо звільнення зі служби, що виключає можливість призначення пенсії навіть при наявності необхідної вислуги років.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем доведено, що він у спірних правовідносинах діяв правомірно.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі № 360/3139/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 1 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв