Справа № 637/849/21
Суддя: Тордія Е. Н.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2021 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

номер справи: №637/849/21 (2-а/637/8/21)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідачі - поліцейський СРПП ВДП №1 Гришин О.В.,

Куп`янське РВП ГУНП в Харківській області.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т.Шевченкове Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до СРПП ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області в особі інспектора СРПП сержанта поліції Гришина Олександра Вікторовича, Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області про визнання постанови протиправною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до інспектора СРПП сержанта поліції Гришина Олександра Вікторовича, Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, в якому просить суд, скасувати постанову серія БАБ №992370 від 25 серпня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього, закрити та стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 25 серпня 2021 року, близько 11.35 години, керуючи автомобілем ВАЗ 21070, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул.Парковій в смт Шевченкове Харківської області здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ,тобто порушив п.15.9 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн.

Позивач заперечував проти складання постанови та надав письмове пояснення, що він зробив зупинку транспортного засобу в зв`язку з поломкою свого автомобіля, при цьому ним була ввімкнена аварійна сигналізація, але поліцейський його пояснення залишив без уваги. На думку позивача, дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права.

Таким чином, позивач стверджує, що його дії жодним чином не порушували вимоги Правил дорожнього руху України. Вказує, що даний факт свідчить про те, що поліцейський Гришин О.В. не розглядав справу, порушив його права та не зібрав належних та взагалі будь-яких доказів на підтвердження порушень ним правил дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідач в особі інспектора СРПП сержанта поліції Гришина О.В. та представник органу державної влади Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових викликів.Поважної причини неявки суду не повідомили, відзиву (заперечення) на позов не надали.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

09 вересня 2021 року після усунення недоліків позивачем вказаних в ухвалі суду від 06 вересня 2021 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи призначено у підготовчому судовому засіданні на 11 жовтня 2021 року.

Також відповідачам наданий строк для подання відзиву (заперечення) на позовні вимоги.

Про розгляд справи відповідачі повідомлялися належним чином про, що свідчать розписки про отримання судових повісток. Причина не явки суду не відома. Від відповідачів відзиву (заперечення) та будь-яких доказів проти позову до суду не надійшло.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідачів, що відповідає положенням ст. 205 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу Адміністративного Судочинства України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом та їх зміст.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25 серпня 2021 року інспектором СРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області сержантом поліції Гришиним О.В. винесено постанову серії БАБ №992370 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правоопрушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн.

Згідно вказаної постанови, 25 серпня 2021 року об 11.35 годні в смт.Шевченкове Харківської області по вул.Парковій не дотримався вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку на узбіччі дороги в зоні дії даного знаку, чим порушив п.15.9 ПДР України.

В постанові є відмітка ОСОБА_1 про не згоду з викладеними у ньому обставинами скоєння правопорушення.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми .

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.2 Кодексу Адміністративного Судочинства України передбачено ,що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до «Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух»встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями) далі по тексту ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до «Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до п.3.34ПДР України знак «Зупинку заборонено» - забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаку від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Вимушена зупинка, згідно п.1.10 ПДР України , це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п.9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п.9.10).

Пунктом 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи. Зокрема в частині (в) виділена група «заборонні знаки», які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Таким чином судом встановлено, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», та вжив всіх заходів передбачених п.9.9 ПДР України.

Разом з тим, позивач зазначає, що здійснив вимушену зупинку через несправність автомобіля - ввімкнув світлову сигналізацію та вжив усіх заходів щодо проїзду інших транспортних засобів не порушуючи правил.

Пункт 15.9.ПДР України передбачає заборону зупиняттися: а) на залізничних переїздах;б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

? Постанова від 25 серпня 2021 рок не містить посилання , який саме із 11 підпунктів пункту 15.9 ПДР України порушено позивачем. Також постанова містіть заперечення ОСОБА_1 щодо порушення ним ПДР України.

При цьому працівник поліції мав діяти у відповідність до ч.5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення України не доведена, обставини, які свідчать, що позивач здійснив саме вимушену зупинку у розумінні пункту 1.10 ПДР України судом встановлена, а тому, відповідачем неправомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 77 Кодексу Адміністративного Судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото та кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 1 ст. 76 Кодексу Адміністративного Судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 Кодексом України про адміністративні правопорушення, на підтвердження того, що позивачем було порушено п.15.9 ПДР України безпідставна зупинка транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинка заборонена» не надано.

Також відповідач, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав, суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем на підтвердження правомірності винесеної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного Судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом, сплачено судовий збір у розмірі 454.00 грн., позовні вимоги задоволені.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області слід стягнути судовий збір у розмірі - 454.00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 79, 246, 250, 286 Кодексом Адміністративного Судочинства України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до СРПП ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області в особі інспектора СРПП сержанта поліції Гришина Олександра Вікторовича, Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області про визнання постанови протиправною та її скасування - задовольнити.

Визнати протиправною постанову серії БАБ №992370 від 25 серпня 2021 року винесену інспектором СРПП ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області сержантом поліції Гришиним Олександром Вікторовичем по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 ст. 251 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову серії БАБ №992370 від 25 серпня 2021 року винесену інспектором СРПП ВПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області сержантом поліції Гришиним Олександром Вікторовичем по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 ст. 251 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпроАП - закрити.

Стягнути з Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області (63701 Харківська область м.Куп`янськ вул.Харківська, 14, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 454.00 грн. (квитанція № NOW6D5060М від 31 серпня 2021 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: