Справа № 826/8710/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Київ № 826/8710/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТ»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 000215401.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛІТ" (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.02.2018 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2019 року залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 № в частині податкового зобов`язання в сумі 2 548 693 грн., штрафної (фінансової) санкції в сумі 637 173,25 грн., всього в сумі 3 185 866,25 грн. В решті позову - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 липня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2019 скасовано в частині задоволення позовних вимог, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року справу прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в судове засідання.

Під час розгляду справи, судом допущено заміну відповідача, а саме з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що контролюючим органом за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України, складено протиправний висновок про хибність визначення суми податкового кредиту. Позивачем надано первину документацію на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у запереченнях на позов та додаткових пояснень посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено господарські взаємовідносини позивача з підприємствами, які на думку контролюючого органу, мають ознаки фіктивності. А тому, правочини, що укладені між позивачем та контрагентами є такими, що не мали на меті настання реальних наслідків, а у позивача відсутнє законне право на віднесення сум по спірним правовідносинам до відповідних показників податкової звітності. За таких обставин, контролюючий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши в письмовому проваджені подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі направлень від 27.12.2017 р. №1505/26-15-14-01-05 від 27.12.2017 року №3344/26-15-14-06-04 від 27.12.2017 року №4706/26-15-14-03-02, від 27.12.2017 року № 4718/26-15-14-03-05, від 03.01.2018 року №13/26-15-14-03-04 від 27.12.2017 року №8269/26-15-14-09 виданих ГУ ДФС у м. Києві та на підставі наказу від 24.11.2017 року №13703, податковим органом проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017 з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 30.09.2017 рік.

За результатами перевірки, податковим органом складено акт від 01.02.2018 року №35/26-15-14-01-05/30255335.

Під час перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення:

п.п.185.1 ст. 185, п.188.1, ст.188, 198.1, п.п.198.2, п.п.198.3, п.198.6 ст.198 п.п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1, п. 201.2 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, п.1 розділу 4 Наказу від 28.01.2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» із змінами і доповненнями, встановлено заниження податку на додану вартість у розмірі 2 627 516, 00 грн. в тому числі по періодам: жовтень 2015 року - 187 329,00 грн., квітень 2016 року - 902 189, 00 грн., червень 2016 року - 1 012 656,00 грн., вересень 2016 року - 25 833, 00 грн. жовтень 2016 року - 499 509, 00 грн. зменшено від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду): значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду у розмірі 661 915,00 грн.

п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

п.49.2, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51 пп. б п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами, р.ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4, а саме, подання з невірно відображено ідентифікаційний код фізичної особи, що призвело до зміни платника податку за 1-3 квартал 2017 року.

п.п.39.4.2 п.39.4, ст.39 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями щодо несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції за 2016 рік.

п.п. 141.4.2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме: неутримання та несплата податку з доходу нерезидента в сумі 4 715,00 грн. у IV кварталі 2015 року.

статті 1 Закону України від 23.09.1994 року №185/94- ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне надходження на поточний рахунок ТОВ «АЛІТ» валютної виручки в сумі 139 544, 83 євро за контрактом від 02.11.2016 року №0211-2016 з компанією «TERRIUM SYSTEM LIMITED».

несвоєчасне надходження на поточний рахунок ТОВ «АЛІТ» валютної виручки в сумі 3976982, 45 рос. руб. за контрактом від 07.03.2017 року №07-03/17 з компанією ООО «ААА».

п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» зі змінами та доповненнями, а саме порушення порядку декларування валютних цінностей та іншого майна, яке перебуває за межами України станом на 01.10.2017 року.

На підставі встановлених порушень, відповідачем 27 лютого 2018 прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання у розмірі - 3 284 395, 00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями -2 627 516,00 грн., та штрафні санкції - 656 879, 00 грн.

Вважаючи дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасування, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті та надаючи оцінку податковому повідомленні - рішенню в частині податкового зобов`язання в сумі 2 548 693 грн., штрафної (фінансової) санкції в сумі 637 173,25 грн. , всього в сумі 3 185 866,25 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Із зазначених правових норм вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та показники фінансового результату для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам необхідно з`ясувати, зокрема: - рух активів у процесі здійснення господарської операції; - установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; - установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. В обов`язковому порядку необхідно дослідити наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про неможливість встановити повний зміст та обсяг господарської операції з контрагентом позивача, відсутність ділової мети у діях платника податку, тощо.

Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом було детально здійснено аналіз змісту та обсягу господарських операцій між позивачем і ТОВ "Константа Метал Трейдинг", ТОВ "Борд-Сервіс", ТОВ "Розвиток 2015", ТОВ "БК "Альтор", що вказані в наданих позивачем до перевірки договорах поставки та первинних документах.

Жодних зауважень до належності та повноти наданих до перевірки документів акт перевірки в собі не містить.

Між ТОВ "АЛІТ" і ТОВ "Константа Метал Трейдінг" було укладено договір №1104-ОБ від 11.04.2016р., згідно якого останній зобов`язаний поставити продукцію (специфікація №1 від 27.04.2016 до договору №1104-ОБ від 11.04.2016р.) на суму 3 163 200,00 грн.

На виконання умов договору ТОВ "АЛІТ" було отримано: стенд попереднього склеювання спіралей, двигун до профілюючого верстату для виготовлення спіралей, ніж профілюючого верстату для виготовлення спіралей, тощо, на суму 3 163 200,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-02 від 29.04.2016р., №РН-03 від 29.04.2016р., №РН-04 від 29.04.2016р., №РН-05 від 29.04.2016р, №РН-06 від 29.04.2016р., №РН-07 від 29.04.2016р., №РН-08 від 29.04.2016р., №РН-09 від 29.04.2016р.

ТОВ "АЛІТ" сплатило ТОВ "Константа Метал Трейдінг" за продукцію 411 216,00 грн., а залишок несплаченої суми у розмірі 2 751 984,00 грн був сплачений на підставі договору про відступлення права вимоги, що відповідачем не заперечується.

Крім того, між ТОВ "АЛІТ" і ТОВ "Константа Метал Трейдінг" було укладено договір №2204-Т від 22.04.2016р, згідно якого останній зобов`язаний поставити товар - інструмент.

На виконання умов договору ТОВ "АЛІТ" були отримані: вставка до фрези d 16; вставка до фрези d35; гравер по графіту; конус ВТ 40 до свердла; метчик спіральний М10; метчик спіральний M12, тощо, на суму 330232,80 грн., що підтверджується видатковою накладною №PH-01 від 29.04.2016р.

ТОВ "АЛІТ" сплатило ТОВ "Константа Метал Трейдінг" за товар 42 930,26 грн., а залишок несплаченої суми у розмірі 287 302,54 грн був сплачений на підставі договору про відступлення права вимоги, що контролюючим органом не заперечувалось.

Інструмент, отриманий від ТОВ "Константа Метал Трейдінг", був перевезений ТОВ "АЛІТ" власним транспортом, про що свідчить товарно-транспортна накладна №1 від 29.04.2016 року, та був введений ТОВ "АЛІТ" в експлуатацію на підставі Акту введення в експлуатацію від 30.04.2016 року.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ "Борд-сервіс", суд зазначає наступне:

Між ТОВ "АЛІТ" і ТОВ "БОРД-СЕРВІС" було укладено договір №28-09/16 від 28.09.2016р., згідно якого останній зобов`язався поставити товар - трубу алюмінієву, відповідно до специфікації №1 на суму 2980747,65 грн та специфікації №2 на суму 16303,51 грн.

На виконання умов договору ТОВ "АЛІТ" були отримані: Труба 250x5 10,43 м.п; труба 250x5 11,93 м.п.; труба 250x5 13,43м.п.; труба 250x5 13,51 м.п., тощо, що підтверджується видатковими накладними №05-10/16 від 05.10.2016р. та №06-10/16 від 05.10.2016р.

ТОВ "АЛІТ" сплатило ТОВ "БОРД-СЕРВІС" 2 997 051,16 грн за поставлений товар.

При цьому, як свідчать матеріали справи, товар, що спочатку був придбаний постачальником - ТОВ "БОРД-СЕРВІС", був ввезений на митну територію України з Нідерландів за міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) №59165, №59161 від 18.09.2016 та №59162 від 19.09.2016, виробник труби - Nedal Aluminium.

Вказані труби були передані позивачем на зберігання ТОВ "ХОРОС" на підставі укладеного Договору зберігання №Х-0510 від 05.10.2016 року, акту приймання-передачі №1 від 05.10.2016 та повернуті зі зберігання за актом № 2 від 01.12.2016р.

Труба алюмінієва була використаний ТОВ "АЛІТ" у виробництві готової продукції, про що свідчить Звіт з виробництва за 01.12.2016-30.12.2016.

Разом з цим, між ТОВ "АЛІТ" та ТОВ "Розвиток 2015" було укладено договір №0409-2015 від 04.09.2015р., згідно якого останній зобов`язаний поставити позивачу наступний товар - електричне обладнання і матеріали.

На виконання умов договору ТОВ "АЛІТ" було отримано товар: термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-120; термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-120; термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-150; термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-185, тощо, на підтвердження чого надано видаткові накладні №74 від 08.09.2015р. та №83 від 11.09.2015р.

В подальшому придбаний позивачем у ТОВ "Розвиток 2015" товару був реалізований на ПП "Енерго-Леп-Комплект", ПАТ "ДТЕК "Донецькобленерго", ПАТ "Київсільенерго", ТОВ "Хорос", тощо, що підтверджується належним чином засвідченими копіями відповідних договорів і видаткових накладних, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Між ТОВ "АЛІТ" та ТОВ "БК АЛЬТОР" було укладено договір 0206-ТД від 02.06.2016р, згідно якого останній зобов`язаний поставити товар - листи алюмінієві та ізолятори, відповідно до специфікації №1 на суму 2002139,04 грн.

На виконання умов договору ТОВ "АЛІТ" отримано товар - Ізолятор ZJ-24Q/110*240; Листи алюмінієві, стандарт ENAW-1050A Н24 (Алюміній 99,5%; зміцнений матеріал) на суму 2002139,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №136 від 12.10.2016р.

ТОВ "АЛІТ" сплатило ТОВ "БК АЛЬТОР" за такий товар 2 002 139,04 грн.

Отримані від ТОВ "БК АЛЬТОР" листи алюмінієві та ізолятори були використані Позивачем для виробництва токопроводу, що підтверджується Актом про списання №47 від 28.04.2017.

Між ТОВ "АЛІТ" та ТОВ "БК АЛЬТОР" було укладено договір 1-2103/у від 21.03.2016р., згідно якого останній зобов`язаний надати послуги з механічної та термічної обробки матеріалів, відповідно до специфікацій №1 від 21.03.2016р. на суму 29978,88 грн; №2 від 28.03.2016р. на суму 25001,28 грн; №3 від 18.04.2016р. на суму 413370,24 грн.

На виконання умов договору ТОВ "АЛІТ" отримало вказані послуги на суму 468 350,40, що підтверджується наступними первинними документами: акт б/н від 21.03.2016р.; акт б/н від 06.04.2016р.; акт б/н від 20.04.2016р.; акт №114 від 28.03.2016р.; акт №124 від 18.04.2016р.; акт №125 від 25.04.2016р.

Отримані від ТОВ "БК АЛЬТОР" та доведені до відповідного технічного стану товари були реалізовані наступним підприємствам: ПАТ "Електрометалургійний завод "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ" за договором №0204-2014/11140306 від 02.04.2014 року, що підтверджується видатковими накладними №74 від 28.03.2016, №110 від 18.04.2016; ВП Миронівська ТЕС ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРЕО" за договором №012-МиТес від 09.02.2016, що підтверджується видатковою накладною №126 від 26.04.2016; ТОВ "Жмеринський Агромаш" за договором від 28.12.2015, що підтверджується накладною №9 від 17.03.2016.

Також між ТОВ "АЛІТ" і ТОВ "БК АЛЬТОР" було укладено договір №2704-ТД від 27.04.2016р., згідно якого останній зобов`язаний поставити позивачу товар - металопрокат.

На виконання цього договору ТОВ "АЛІТ" отримано товар - Полоса 10x60 ст.3; Полоса 30x8 ст.20; Цинк марки ЦВ (в чушках); Круг 12 ст.20; Круг 16 ст.20; Круг 22 ст.20; Круг 28 ст. 20; Лист г/к 12 mm; Лист г/к 8мм, на суму 1 451 350,54 грн., що підтверджується видатковими накладними №198 від 27.04.2016р, № 199 від 28.04.2016р.; №200 від 29.04.2016р.; №201 від 29.04.2016р.

ТОВ "АЛІТ" сплатило ТОВ "БК АЛЬТОР" за поставлений товар 1 188 675,54 грн, а залишок у розмірі 262 674,80 грн. сплачено іншій компанії за договорами відступлення права вимоги.

Вказаний товар був використаний у виробництві готової продукції, про що свідчать Звіти з виробництва за 01.04.2016-29.04.2016, за 04.05.2016-31.05.2016, за 01.06.2016-30.06.2016, за 11.07.2016-29.07.2016, за 01.08.2016-31.08.2016, за 01.09.2016-30.09.2016, за 03.10.2016- 31.10.2016, за 01.11.2016-30.11.2016, за 01.12.2016-30.12.2016.

Дослідивши зміст наданих позивачем документів, за результатами співставлення документів по відносинам із ТОВ "Константа Метал Трейдинг", ТОВ "Борд-Сервіс", ТОВ "Розвиток 2015", ТОВ "БК "Альтор", суд дійшов висновку, що спірні господарські операції були спрямовані на настання реальних наслідків.

Суд звертає увагу, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві та акті перевірки обставин щодо не підтвердженням факту здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Константа Метал Трейдинг", ТОВ "Борд-Сервіс", ТОВ "Розвиток 2015", ТОВ "БК "Альтор", зокрема про не підтвердження поставки товару по ланцюгу постачання про відсутність трудових ресурсів та основних засобів для здійснення господарської діяльності.

При вирішені даного спору суд враховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року у справі №820/4698/17, від 14 лютого 2018 року у справі №804/15887/14, згідно з якою інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Слід також наголосити, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі №826/16272/13-а, в якій суд зазначив, що: "Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента...".

Також, в у постанові від 16 квітня 2019 у справі №804/6909/17 Верховний Суд вкотре підтвердив позицію, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Висновок Верховного Суду, викладений, зокрема в постановах від 17 квітня 2018 року у справі №826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі №816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі №520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі №140/1845/19 категоричний: відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Таким чином, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Аналогічна правова позиція висловлена 10 листопада 2020 року Верховним Судом в рамках справи №440/3779/18, касаційне провадження №К/9901/23882/19.

У будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку. Це в свою чергу у межах спірних відносин позивача як платника податку покладає додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічні висновки щодо застосування норм викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 у справі №803/2094/15, від 20 грудня 2018 року у справі №815/4992/16.

Щодо взаємовідносин з контрагентами ТОВ "Горсан", ТОВ "Експопоставка", ТОВ "Апекстрейд ЛТД" суд зазначає наступне.

Як вбачається з вироку Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року у кримінальному провадженні №0000014, директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Горсан», ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст.27 і ч.1 ст.205 та за частиною 2 ст.205-1 КК України, що підтверджує статус фіктивного підприємництва.

В матеріалах справи наявний вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2017 року у кримінальному провадженні №00000077, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_2 будучи призначеним на посаду заступника директора з комерційних питань Товариства з обмеженою відповідальністю «Експоставка» з правом підпису господарських, бухгалтерських та банківських документів здійснював складання первинних бухгалтерських документів щодо безтоварних операцій, які надавали право службовим особам підприємств - контрагентів на відображення незаконного податкового кредиту з податку на додану вартість, у тому числі з позивачем по справі - ТОВ «АЛІТ» у сумі 38 678, 38 грн. Згідно з вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст. 27 ч.2 ст.205 КК України.

Згідно з вироком Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2017 року у кримінальному провадженні №0000029, директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Апекстрейд ЛТД» ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 КК України.

Аналізуючи наявність вироків, суд звертає увагу на те, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

Господарські операції цього підприємства з позивачем не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Документальне оформлення господарських операцій, які фактично не відбулись, за наслідками яких Товариством і було сформовано податковий кредит, не дає позивачу права на отримання такої податкової вигоди у вигляді податкового кредиту.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №826/17813/18, від 12 березня 2021 року у справі №814/1325/17, від 08 квітня 2021 року у справі №826/14873/18, від 04 серпня 2021 року у справі №815/814/18.

Крім того, суд зазначає, що у судові засідання неодноразово викликалися директора вищезазначених підприємств для допиту їх в якості свідків, щодо здійснення господарської діяльності з позивачем, однак зазначені особи до суду не з`являлися.

А тому за даних обставин, суд вважає, що відповідачем доведено протиправність формування податкового кредиту позивачем у взаємовідносинах з ТОВ «Горсан» у розмірі 18 416,00 грн., з ТОВ «Експоставка» у розмірі 38 678, 00 грн. та ТОВ «Апекстрейд ЛТД» у розмірі 704 799,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення від 27.02.2018 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині основного платежу в сумі 1 786 800 грн. (2 548 693 - 18 416,00 - 38 678, 00 - 704 799,00) та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 446 700 грн. (1 786 800*0,25).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про необхідності задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 33 502,5 грн.(1 786 800грн. + 446 700 грн. *1,5%).

Керуючись ст.ст.2,6,8,9,77,243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТ» (04071, вул. Лук`янівська 23, оф.101, місто Київ, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.02.2018 року № в частині податкового зобов`язання в сумі 1 786 800 грн., та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 446 700 грн. Всього в сумі 2 223 500 грн.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТ» (04071, вул. Лук`янівська 23, оф.101, місто Київ, ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 33 502,5 грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (м. Київ, 04116, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Амельохін