Справа № 160/12468/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
23.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 12.08.2021 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №2 від 24.06.2021 року щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 його періоди роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік;
Згідно автоматизованого розподілу між суддями від 23.07.2021 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 27.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем, у строк визначений у вказаній вище ухвалі суду усунуті недоліки позовної заяви.
Також, ухвалою суду від 03.09.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійної справи позивача;
- заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах разом із додатками;
-рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №2 від 24.06.2021 року щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 його періоди роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік;
- відомості (інформацію) щодо зарахування/незарахування спірного періоду роботи позивача та інші наявні докази щодо суті спору.
29.09.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу та витребуваними судом доказами по справі.
За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 02.11.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.02.2020 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На початку червня 2020 року позивач звернувся із заявою з приводу підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Проте, відповідачем протиправно було відмолено в зарахуванні стажу в період роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
На виконання вищезазначеного рішення суду документи позивача були розглянуті повторно на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами чого позивачу було направлено копію рішення від 24 червня 2021 року №2 разом із супровідним листом від 05.07.2021 року.
Позивач вказує, що у оскаржуваному рішенні про результати розгляду заяви від 24.06.2021 року №2 Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийшла до висновку, що для підтвердження періоду роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.
Таким чином, на думку позивача Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при повторному розгляді його заяви про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не були враховані висновки суду і як наслідок прийнято протиправне рішення.
Позивач вказує, що він не погоджується з відмовою у зарахуванні відповідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки така відмова суперечать нормам діючого законодавства України, не відповідає дійсним обставинам справи, є необґрунтованою та такою, що направлена на порушення прав гарантованих Конституцією України, а саме право на соціальний захист, який включає право на забезпечення його старості.
З огляну на викладені обставини позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що з 16.02.2020 року позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі-Закон № 1058-1V).
Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та враховуючи висновки рішення суду, 24.06.2021 року встановила, зокрема, про такі обставини.
Відповідно до трудової книжки позивача, він працював в Дніпропетровському СУ № 1 тресту «Дніпродомнаремонт», який реорганізовано у ДП «ДСУ № 1 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт»: з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року - майстром вогнетривних робіт.
Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
У період роботи заявника діяли Списки № 1 та № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.
Згідно п. 1 розділу IV «Металургійне виробництво» Списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 правом пільгового пенсійного забезпечення користувались майстри і помічники майстрів зайняті на гарячих дільницях робіт в доменному виробництві.
Відповідно до розділу III «Металургійне виробництво» Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 26.01.1991 року № 10 право на пільгову пенсію мають: майстри, старші майстри, зайняті на гарячих ділянках робіт в доменному виробництві.
Проте, в трудовій книжці позивача відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про характер виконуваної роботи та про те, що заявник працював на посадах передбачених Списками повний робочий день.
Слід зазначити, що основними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: наявність професії і виробництва в Списках № 1 і № 2; зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками № 1 і № 2, не менше 80 % робочого часу, встановленого для цього виробництва; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць (після 21.08.1992 року).
Відсутність однієї з цих умов не надає право робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Вказують, що у довідці архівного відділу Дніпровської міської ради від 22.05.2020 року № 03-44/О-313 зазначено, що в наказах начальника з кадрових питань ДСУ № 1 тресту «Дніпродомнаремонт» значиться ОСОБА_1 :
- з 12.08.1986 року (наказ 08.08.1986 року № 251) переведений майстром вогнетривних робіт, наказ про звільнення відсутній, у відомостях нарахувань значиться по вересень 1992 року. У відомостях та розрахункових листах із нарахування заробітної плати працівників спеціалізованої дільниці № 2 (вогнетривної) заявник значиться майстром з вересня 1986 року по вересень 1989 року, з листопада 1991 року по лютий 1992 року, в квітні 1992 року, з червня по вересень 1992 року.
Згідно положень частини 1 статті 114 Закону № 1058-1V, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць (Порядок проведення атестації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442).
Згідно наказу від 24.11.1995 року № 103 ВАТ «Дніпродомнаремонт» про результати атестації робочих місць майстри по ремонту обладнання атестовані за Списком № 2.
Проте, факт роботи заявника на посадах та умовах, які дають право на пенсію за Списком № 1 та № 2 документами не підтверджено.
24.06.2021 року Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вих. № 2 було прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року, для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 не має підстав.
Також, відповідач вказує, що 19.04.2021 року позивач звертався до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив переглянути розмір пенсійного нарахування у зв`язку прийнятим судовим рішенням.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що починаючи з 16.02.2020 року позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі-Закон № 1058-1V).
Згідно копії трудової книжки АТ-ІІІ від 03.09.1984 року на ім`я ОСОБА_1 , наявні такі записи про роботу у Дніпропетровському спеціалізованому управлінні №1 Спеціалізованого треста з ремонту металургійних печей та обладнання «Дніпродомнаремонт», а саме:
- №10, 12.08.1996 року, переведений майстром вогнетривних робіт, Наказ №251 від 08.08.1986 року;
- №11, 28.09.1992 року, звільнений за власним бажання, ст.38 КЗоТ України, Наказ №318 від 28.09.1992 року.
Згідно архівної довідки №03-44/0-313Т від 22.05.2020 року, в архівному фонді «ДП «Дніпропетровське спеціалізоване управління №1 з ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» в наказах начальника з кадрових питань (особового складу) за 1986 рік є відомості про те, що « ОСОБА_2 »:
- 25.03.1986 року прийнятий майстром ремонтно-будівельних робіт на спецділянку №2 (наказ від 24.03.1986 р. №78);
- 12 серпня 1986 року переведений «мастером огнеупорных работ» (так у справі російською мовою) на ділянку №2 (наказ від 08.08.1986 року №251);
У відомостях та розрахункових листах із нарахування заробітної плати працівників спеціалізованої дільниці №2 («огнеупорной» ДСУ №1 тресту «Дніпродомнаремонт» за квітень 1986 р. грудень 1989 року, листопад 1991 року вересень 1992 роки зазначений « ОСОБА_2 » (так у справі російською мовою без розшифрування ініціалів), майстер, табельний №548.
Також, у довідці наявна примітка такого змісту: наказ про звільнення « ОСОБА_2 » в 1992 році (згідно із записом в трудовій книжці) в архівних документах вищезазначеного підприємства відсутній. Акти виконаних робіт, табелі обліку робочого часу, картки форми Т-2 працівників ДПДСУ №1 з ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» на зберігання в архівне управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради на зберігання не надходили. Відомості про переведення « ОСОБА_2 » на іншу роботу, роботу з неповним робочим днем, про надання відпусток без збереження заробітної плати за вказаний період роботи не виявлено.
Згідно матеріалів справи, рішенням про результати розгляду заяви від 18.06.2020 року №10, Комісія при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, розглянула заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років і дійшла до висновку, що для підтвердження періоду роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.
В обґрунтування цього рішення зазначене, зокрема про таке: «У трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про характер виконуваної роботи та про те, що заявник працював на посадах передбачених Спискам повний робочий день.
У довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація ДП «Дніпропетровське СУ №1 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» припинена за судовим рішення.
У довідці архівного відділу Дніпровської міської ради від 22.05.2020 №03-44/О-313 зазначено, що в наказах начальника з кадрових питань ДСУ №1 тресту «Дніпродомнаремонт» значиться ОСОБА_2 : з 12.08.1986 р. (наказ від 08.08.1986 №251) переведений майстром вогнетривних робіт там же, наказ про звільнення відсутній, у відомостях нарахувань значиться по вересень 1992 року.
У відомостях та розрахункових листах із нарахування заробітної плати працівників спеціалізованої дільниці №2 (вогнетривної) заявник значиться майстром з серпня 1986 року по вересень 1989 року, з листопада 1991 року по лютий 1992 року, в квітні 1992 року, з червня по вересень 1992 року.
Відповідно до наказу від 24.11.1995 року №103 ВАТ «Дніпродомнаремонт», про результати атестації робочих місць майстри по ремонту обладнання атестовані за Списком №2.
Факт роботи заявника на посадах та умовах, які дають право на пенсію за Списком №1 та №2 документами не підтверджено.
До вказаного стажу включений, в тому числі, період з 25.03.1986 року по 28.09.1992 року 6 років 6 місяців 4 дні (Стаж для розрахунку права: ОСОБА_1 , ІКІС ПФУ: Підсистем Призначення та Виплата Пенсії).
Заявою про призначення/перерахунок пенсії від 04.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Лівобережного відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням перерахувати пенсію (додаткові документи для до призначення пенсії).
Листом вих.№771-1/03.7-22 від 18.08.2020 року відділ з питань перерахунків пенсії №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, на звернення позивача від 07.08.2020 року щодо надання документів для допризначення пенсії, повідомило про те, що для підтвердження стажу роботи (з 12.08.1986 р. по 28.09.1992 р. ) на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, документи були направлені на розгляд комісії при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. 18.06.2020 р. Комісія прийняла рішення за результатами розгляду заяви, що для зарахування періоду роботи з 12.08.1986 р. по 28.09.1992 р. до пільгового стажу за Списком №1, не має підстав».
Вважаючи наявність обставин протиправності дій Пенсійного органу позивач звернувся до суду та просив скасувати рішення №10 від 18.06.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року по справі №160/11683/20 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №10 від 18.06.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На виконання вищезазначеного рішення суду від 18.12.2020 року по справі №160/11683/20, документи позивача були розглянуті повторно на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами чого Пенсійним органом було прийнято рішення про результати розгляду заяви від 24.06.2021 року за №2.

Згідно матеріалів справи, вказаним рішенням про результати розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років і дійшла до висновку, що для підтвердження періоду роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.

В обґрунтування цього рішення зазначене, зокрема про такі обставини: «Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 працював в Дніпропетровському СУ № 1 тресту «Дніпродомнаремонт», який реорганізовано у ДП «ДСУ №1 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт»: з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року - майстром вогнетривних робіт.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У період роботи заявника діяли Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10.

Згідно п.1 розділу IV "Металургійне виробництво" Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 правом пільгового пенсійного забезпечення користувались майстри і помічники майстрів зайняті на гарячих дільницях робіт в доменному виробництві.

Відповідно до розділу III «Металургійне виробництво» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10 право на пільгову пенсію мають: майстри, старші майстри, зайняті на гарячих ділянках робіт в доменному виробництві.

У трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про характер виконуваної роботи та про те, що заявник працював на посадах передбачених Списками повний робочий день.

Відповідно до п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація ДП «Дніпропетровське СУ № 1 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» припинена за судовим рішенням.

У такому випадку підтвердження стажу роботи, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1, проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У довідці архівного відділу Дніпровської міської ради від 22.05.2020 року № 03-44/О-313 зазначено, що в наказах начальника з кадрових питань ДСУ № 1 тресту «Дніпродомнаремонт» значиться ОСОБА_2 :

- з 12.08.1986 р. (наказ від 08.08.1986 року №251) переведений майстром вогнетривних робіт там же, наказ про звільнення відсутній, у відомостях нарахувань значиться по вересень 1992 року.

У відомостях та розрахункових листах із нарахування заробітної плати працівників спеціалізованої дільниці №2 (вогнетривної) заявник значиться майстром: вересня 1986 року по вересень 1989 року, з листопада 1991 року по лютий 1992 року, в квітні 1992 року, з червня по вересень 1992 року.

Згідно положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії на пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць (Порядок проведення атестації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442).

Згідно наказу від 24.11.1995 року № 103 ВАТ «Дніпродомнаремонт», про результати атестації робочих місць майстри по ремонту обладнання атестовані за Списком №2.

На комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.06.2020 року були розглянуті документи ОСОБА_2 і винесено рішення про відмову в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року, оскільки наданні» документами не підтверджена зайнятість заявника протягом повного робочого дня посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Заявник звернувся до суду з питання оскарження рішення Комісії. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року справі №160/11683/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за вислугу років та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Факт роботи заявника на посадах та умовах, які дають право на пенсію за Списком №1 та №2 документами не підтверджено. На виконання рішення суду заява розглянута повторно.

За таких обставин комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду робі з 12.08.1986 року по 28.09.1992 року, для зарахування до пільгового стажу за Списку № 1 немає підстав».

Вважаючи наявність обставин протиправності дій комісії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а також протиправності та незаконності рішення №2 від 24.06.2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною першою статті 46 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо зарахування спірних періодів роботи, слід зазначити про таке.

Як видно з трудової книжки НОМЕР_2 від 03.09.1984 року позивача, наявні такі записи його про роботу у Дніпропетровському спеціалізованому управлінні №1 Спеціалізованого треста з ремонту металургійних печей та обладнання «Дніпродомнаремонт», а саме:

- №10, 12.08.1996 року, переведений майстром вогнетривних робіт, Наказ 251 від 08.08.1986 року;

- №11, 28.09.1992 року, звільнений за власним бажання, ст.38 КЗоТ України, Наказ №318 від 28.09.1992 року.

Згідно архівної довідки №03-44/0-313Т від 22.05.2020 року, в архівному фонді «ДП «Дніпропетровське спеціалізоване управління №1 з ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» в наказах начальника з кадрових питань (особового складу) за 1986 рік є відомості про те, що « ОСОБА_2 »:

- 25.03.1986 року прийнятий майстром ремонтно-будівельних робіт на спецділянку №2 (наказ від 24.03.1986 №78);

- 12 серпня 1986 року переведений «мастером огнеупорных работ» (так у справі російською мовою) на ділянку №2 (наказ від 08.08.1986 року №251).

Судом встановлено, що підставою для не зарахування позивачу вказаного періоду відповідач вказує, що в трудовій книжці та наданих довідках відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи та про те, що позивач працював на роботах передбачених Списками (вогнетривником на гарячих роботах) повний робочий день, Позивачу було відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 12.08.1986 року - 28.09.1992 рік до пільгового стажу за Списком № 1.

Позивачем до суду були надані такі документи, а саме довідку архівного відділу Дніпровської міської ради від 22.05.2020 року № 03-44/О-313 згідно якої, підтверджено, що в наказах начальника з кадрових питань ДСУ № 1 тресту «Дніпродомнаремонт» значиться ОСОБА_2 з 12.08.1986 року (наказ від 08.08.1986 року №251) переведений майстром вогнетривних робіт там же, наказ про звільнення відсутній, у відомостях нарахування значиться по вересень 1992 року.

Також зазначено, що Акти виконаних робіт, табелі обліку робочого часу, картки форми Т-2 працівників ДП ДСУ № 1 з ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» на зберігання в архівне управління не надходили.

Відомості про переведення позивача на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про надання відпусток без збереження заробітної плати за вказаний період роботи не виявлено.

У відомостях та розрахункових листах із нарахування заробітної плати працівників спеціалізованої дільниці № 2 (вогнетривної) заявник значиться майстром з серпня 1986 року по вересень 1992 року.

Суд зазначає, що посада на якій працював позивач, у спірний період, є роботою зі шкідливими умовами праці.

Так, Списки №1, 2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 року (або тільки почалась після цієї дати)- застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У період роботи заявника діяли Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36.

Згідно із п. 1 (Доменне виробництво) розділу III "Металургійне виробництво" Списку № 1. затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10. постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 правом на пільгову пенсію користуються вогнетривники, зайняті на гарячих роботах.

При цьому, п. 1 (Доменне виробництво) розділу III "Металургійне виробництво" Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 правом на пільгову пенсію користуються вогнетривники.

Таким чином, в цьому випадку визначальним чинником віднесення посади вогнетривник до Списку № 1 чи Списку № 2 є зайнятість особи саме на гарячих роботах.

Отже, враховую наведене, та надану позивачем довідку архівного відділу Дніпровської міської ради від 22.05.2020 року, згідно якої встановлено, що позивач працював саме на гарячих роботах.

За таких обставин суд вважає безпідставним незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що відмовляючи зараховувати період роботи позивача з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Окрім того, пунктом 10 Порядку № 383 визначено перелік документів, які необхідно надати для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Аналіз наведених вище норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 виклав висновок про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках:

1) за відсутністю трудової книжки або

2) необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, уточнююча довідка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Зазначена довідка необхідна для подальшого її надання відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Дослідивши докази по справі, судом встановлено, що позивачем надані до Пенсійного органу документи, передбачені законом.

Зазначене також підтверджується матеріалами справи.

Отже, позивачем вчинено можливі дії та подано наявні документи, які необхідні для призначення пенсії.

Відсутність додаткових документів, на підставі яких можливе підтвердження пільгового стажу позивача, не може спростовувати наявність у позивача пільгового стажу та позбавляти його конституційного права на соціальний захист.

Додатково суд наголошує на тому, що позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, де працював позивач.

Відповідно до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58 бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Також, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17 (адміністративне провадження № К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таким чином, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2 від 24.06.2021 року щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік на посаді майстра вогнетривних робіт та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 період його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік на посаді майстра вогнетривних робіт.

Щодо вимог позивача про призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Слід вказати, що такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Згідно зі ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року в справі «Щокін проти України» Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з врахуванням висновків суду в даній справі та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy №33202/96, Oneryildiz v. Turkey № 48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria № 30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що Пенсійним органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятого ними рішення від 24.06.2021 року за №2

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2 від 24.06.2021 року щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік на посаді майстра вогнетривних робіт, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 період його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік на посаді майстра вогнетривних робіт, та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з врахуванням висновків суду в цій справі та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 681,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2 від 24.06.2021 року щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік на посаді майстра вогнетривних робіт.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 період його роботи з 12.08.1986 року по 28.09.1992 рік на посаді майстра вогнетривних робіт.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з врахуванням висновків суду в цій справі та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 681,00 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.11.2021 року.

Суддя В.В. Ільков