Справа № 540/845/21
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/845/21

Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Місце та час укладення судового рішення « 16:20», м. Херсон

Повний текст судового рішення складений 11.06.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Смирнової М.В.,

представників позивача Горденюка О.В., Клитного Ф.А., представника Державної податкової служби України Тюрменка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

04.03.2021р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування п.1 наказу від 08.02.2021р. №24-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; п.1 наказу від 22.02.2021р. №29-о «Про внесення змін до наказу Головного управління у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021р. №24-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення її на посаді начальника Скадовської державної податкової інспекції Головного управління у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі; стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з період з 18.02.2021р. по дату винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідачів не було правових підстав для її звільнення у зв`язку із ліквідацією займаної посади, а тому просить скасувати спірні накази та поновити її на роботі, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.06.2021р. позов задоволений, оскільки відповідачами не надано жодної аргументації у чому полягала необхідність звільнення позивача у зв`язку з реорганізацією Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020р. № 893, якщо скорочення чисельності посад державних службовців, у тому числі займаної нею посади, у даному органі не відбулось.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління ДПС подало апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції, при вирішенні справи, вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що законодавцем в редакції Закону України «Про державну службу» (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено саме право, а не обов`язок суб`єкта призначення пропонувати державному службовцю вакантні посади. Крім того, з 25.09.2019р. (дати набрання чинності Законом №117-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади») ліквідація державного органу, як самостійна підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» не містить будь-яких додаткових умов припинення державної служби та є самостійною і достатньою підставою для її припинення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.10.2020р. №189-о призначено ОСОБА_1 в порядку переведення на посаду начальника Скадовської ДПІ Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. /т.1 а.с.12/

11.11.2020р. попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020р. №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» та наказу ДПС України від 08.10.2020р. №556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі як юридичної особи публічного права. /т.1 а.с.13/

Наказом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021 № 24-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з 08.02.2021р., на підставі п.1-1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із ліквідацією Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. /т.1 а.с.14/

Згідно листка непрацездатності від 16.02.2021р. серії АДВ №823214 в період з 08.02.2021р. по 16.02.2021р. ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні та була звільнена від роботи. /т.1 а.с.15/

Наказом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 22.02.2021р. №29-о внесені зміни до наказу від 08.02.2021р. № 24-о, а саме п.1 вказаного наказу викладено у наступній редакції: «Припинити державну службу та звільнити першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, 17.02.2021р. ОСОБА_1 з посади начальника Скадовської ДПІ Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі у зв`язку із ліквідацією Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі». /т.1 а.с.17/

Вважаючи своє звільнення на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» протиправним, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову виходячи з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. (надалі Закон України №889-VIII).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.5 Закону України №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

В силу п.4 ч.1 ст.83 Закону України №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (ст.ст.87, 87-1 цього Закону).

Приписами ч.1 ст.87 Закону України №889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону України №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Суб`єкт призначення приймає рішення про припинення державної служби з підстав, передбачених п.п.2 і 3 ч.1 цієї статті, у п`ятиденний строк з дня настання або встановлення відповідного факту.

Державний службовець, якого звільнено на підставі п.1 ч.1 цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент звільнення позивача із займаної посади врегульована положеннями Закону України №889-VIII.

Так, предметом спору у даній справі є звільнення позивача із займаної посади відповідно до п.4 ч.1 ст.83, п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Згідно з ч.3 ст.87 Закону України №889-VIII (в редакції до набрання чинності Законом України від 19 вересня 2019 року № 117-IX), процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначалась законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускалось лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019р. №117-IX були внесені зміни та доповнення до Закону України №889-VIII, зокрема, відповідно до положень ст.83 Закону України № 889-VIII (у редакції, що з 19.09.2019р.) державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст.84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (ст.85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (ст.86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (ст.ст.87, 87-1 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (ст.88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (ст.43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (ст.88-1 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020р. №440-IX, ч.3 ст.87 доповнено новим абзацом першим такого змісту: « 3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п.1 та 1-1 ч.1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення».

При цьому, вжите у ч.3 ст.87 Закону України № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, між іншим, в разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1).

Звільнення з підстав, зазначених у п.1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40).

Згідно з ч.2 ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Приписами ч.6 ст.49-2 КЗпП України визначено, що вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

- про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

- у разі вивільнення працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 цього Кодексу не застосовуються положення ч.2 ст.40 цього Кодексу та положення ч.2 цієї статті.

Отже, у відповідності до ч.3 ст.87 Закону України №889-VІІІ та ч.6 ст.49-2 КЗпП України (в редакціях чинних на момент звільнення позивача), працівника, який має статус державного службовця, керівник державної служби (суб`єкт призначення) при зміні в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації та ліквідації, попереджає письмово про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів.

При звільненні не застосовується так звані «захищені статті» КЗпП щодо звільнення працівника лише у випадках неможливості переведення, за його згодою, на іншу роботу та переважності права залишення на роботі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 була своєчасно повідомлена про наступне вивільнення, у відповідності з ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», що не заперечувалося позивачем при розгляді справи. /т.1 а.с.13/

При цьому, положеннями ч.3 ст.87 Закону України №889-VІІІ, законодавець закріпив саме право керівника державної служби (суб`єкта призначення) запропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду у тому самому державному органі (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної фіскальної служби України від 22.03.2018 року №29-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», на підставі ст.64-66, ст.77 Закону України «Про державну службу» позивачу оголошено догану. /т.1 а.с.46/

Таким чином, зазначена обставина обумовила відповідача, використовуючи своє право, не пропонувати ОСОБА_1 будь-яку вакантну посаду в новоствореному державному органі, навіть при наявності вакансій.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, відповідачем при звільненні ОСОБА_2 дотримано процедуру звільнення за п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», а тому наказ Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021р. №24-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є правомірним.

Частиною 5 ст.87 Закону України №889-VIII передбачено, що наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Отже, наказ Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 22.02.2021р. №29-о «Про внесення змін до наказу Головного управління у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.02.2021р. №24-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є також правомірним.

Оскільки судом першої інстанції при вирішені справи допущено неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, та як наслідок неправильне застосування норм матеріального права, тому в порядку ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03 листопада 2021р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.