Справа № 620/8127/21
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року Чернігів Справа № 620/8127/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу до загального стажу роботи судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді - 14 років 8 місяців 9 днів, роботу на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області (з 29 грудня 1989 року по вересень 1997 року), першого заступника прокурора м. Чернігова (з вересня 1997 по квітень 1999 року), начальника відділу прокуратури Чернігівської області (з квітня 1999 року по 27 листопада 2001 року) - 11 років 10 місяців 27 днів, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка (з 01 серпня 1984 року по 30 червня 1989 року) - 2 роки 5 місяців 15 днів, календарний період проходження строкової військової служби, (з 15 листопада 1979 року по 22 січня 1982 року) 2 роки 2 місяці 7 днів, а разом 31 рік 2 місяці 25 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2020 № 7-09/12.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що під час перерахунку його щомісячного грошового утримання, відповідачем протиправно обраховано його в розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 90%. При цьому, відповідачем, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, до загального стажу роботи на посаді судді (14 років 8 місяців 9 днів) не враховано роботу на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка, календарний період проходження строкової військової служби, які дають право позивачу на отримання 90% суддівської винагороди, відповідно до частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VI1I «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що норми статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються для обчислення стажу судді виключно для визначення права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, водночас не регулюють питання обчислення стажу з метою визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів. Стверджує, що перерахунок розміру довічного грошового утримання позивача здійснювався, в тому числі, на підставі статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка не містить жодних відсилочних норм. Відповідач зазначає, що оскільки відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується за роки роботи тільки на посаді судді, період проходження строкової військової служби, половину строку навчання та роботу на посадах помічника, старшого помічника прокурора, першого заступника прокурора, начальника відділу прокуратури неможливо врахувати як суддівський стаж. Тому відповідач вважає, що оскільки стаж роботи позивача на посадах судді складає 14 років 08 місяців 09 днів, загальний відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання не може перевищувати 50% суддівської винагороди.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 по справі № 620/2346/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 18.03.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із його заявою від 27.02.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду № 7-09/12 від 26.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 10-14).

На звернення позивача, листом від 27.05.2021 вих. № 7411-7942/Л-02/8/2500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що перерахунок довічного грошового утримання позивача здійснено з 19.02.2020, з розрахунку 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 9).

При цьому, відповідачем до стажу роботи судді (14 років 8 місяців 9 днів) не враховано роботу позивача на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка, календарний період проходження строкової військової служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

У відповідності до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону № 1402-VIII незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону № 1402-VІІІ при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Згідно частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічний порядок визначення стажу роботи на посаді судді передбачений пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, згідно якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач був призначений на посаду судді до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Таким чином, з огляду на викладені положення, при обчисленні стажу роботи позивача на посаді судді слід керуватися положеннями нормативно-правового акту, що був чинний на момент його призначення на посаду судді, а саме Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 (в редакції, чинній на момент призначення позивача суддею) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до здійсненого Апеляційним судом Чернігівської області розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи позивача, складає: служба в Радянській Армії з 15.11.1979 по 22.01.1982 (2 роки 2 місяці 7 днів); половина терміну навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.08.1984 по 30.06.1989 (2 роки 5 місяців 14 днів), робота на посадах помічника, старшого помічника прокурора, першого заступника прокурора міста Чернігова, начальник відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної митної служби та прикордонної охорони Прокуратури Чернігівської області з 29.12.1989 по 27.11.2001 (11 років 10 місяців 28 днів), суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області з 08.01.2002 по 18.06.2007 (5 років 5 місяців 10 днів), суддя Апеляційного суду Чернігівської області з 19.06.2007 по 15.09.2016 (9 років 2 місяці 26 днів). Всього страж роботи станом на 15.09.2016 становить 31 рік 02 місяці та 25 днів.

Отже, до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинні зараховуватися періоди: проходження строкової військової служби - 2 роки 2 місяці 7 днів; половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка - 2 роки 5 місяців 14 днів; робота на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області - 11 років 10 місяців 28 днів.

Згідно частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Натомість, другий абзац частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо не включення позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 2 місяці 7 днів, половину терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка - 2 роки 5 місяців 15 днів, роботи на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області - 11 років 10 місяців 27 днів; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби - 2 роки 2 місяці 7 днів, половину терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка - 2 роки 5 місяців 14 днів, роботу на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області - 11 років 10 місяців 28 днів, та здійснити з 24.01.2021, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням довідки Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2020 № 7-09/12 та виплачених сум.

Позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2020 № 7-09/12, задоволенню не підлягає, з огляду таке.

За приписами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, згідно пунктів 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 № 193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Чернігівським окружним адміністративним судом за наслідком розгляду справи № 620/2346/20 у рішенні від 03.09.2020 констатовано право позивача, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Проаналізувавши наведені вище приписи Закону № 1402-VIII, та враховуючи висновки Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020, суд звертає увагу, що даним Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку.

Окрім цього, надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як наполягає позивач.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону № 1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону № 1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80% суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачає єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає можливість та обґрунтовані підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону № 1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом № 2453-VI.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не включення ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 2 місяці 7 днів, половину терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка - 2 роки 5 місяців 14 днів, роботи на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області - 11 років 10 місяців 28 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби - 2 роки 2 місяці 7 днів, половину терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка - 2 роки 5 місяців 14 днів, роботу на посадах помічника, старшого помічника прокурора прокуратури міста Ніжина Чернігівської області, першого заступника прокурора м. Чернігова, начальника відділу прокуратури Чернігівської області - 11 років 10 місяців 28 днів, та здійснити з 24.01.2021, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням довідки Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2020 № 7-09/12 та виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.11.2021.

Суддя В.О. Непочатих