Справа № 120/117/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/117/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шаповалова Т.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

13 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представниці відповідача: Домарацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

в січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-750-50 від 13.11.2020 року у сумі 9049,48 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що на момент прийняття оскаржуваної вимоги місце перебування, проживання або роботи позивача було на території Ружинського району Житомирської області. Крім того, позивач стверджує, що не подавав до Головного управління ДПС у Житомирській області заяви про взяття його на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, тому відповідач безпідставно прийняв оскаржувану вимогу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представниця позивача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 19.02.2013 перебуває на обліку як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність - "адвокат". Дата державної реєстрації - 05.05.1994 року, дата взяття на облік в податкових органах 01.10.1997, дата взяття на облік платника єдиного внеску - 07.10.1997.

31.10.2019 року Головне управління ДПС у Вінницькій області Липовецької ДПІ сформувало та направило до Головного управління ДПС у Житомирській області, Ружинської ДПІ повідомлення про взяття на облік платника податків у зв`язку зі зміною місця знаходження.

30.11.2019 року позивача взято на податковий облік за новим місцем знаходження в Ружинській ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області.

Відповідно до картки особового рахунку станом на 31.01.2021 по коду платежу 71040000 "Єдиний внесок, для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність" у позивача обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску.

У зв`язку з цим Головне управління ДПС у Житомирській області винесло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-750-50 від 13.11.2020 року на суму 9049,48 грн, яка складається з нарахованого на центральному рівні єдиного соціального внеску за період з жовтня - 2019 року по вересень 2020 року: жовтень-грудень 2019 року - 2754,18 грн; січень - лютий 2020 року - 2078,12 грн; березень-травень 2020 року - звільнено від сплати на підставі Закону України №533-ІХ від 30.03.2020; червень 2020 року - 1039,06 грн; липень-вересень 2020 року - 3178,12 грн.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-750-50 від 13.11.2020 року протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-750-50 від 13.11.2020 року у сумі 9049,48 грн прийнята на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (т.1 а.с.103-112).

При цьому згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 є платником єдиного внеску відповідно до п. 5 ч. 1 ст.4 Закону № 2464-VI, а положення п.4 ч. 1 ст.4 Закону № 2464-VI до нього не застосовуються.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, особи які здійснюють незалежну професійну діяльність, є платниками єдиного внеску та повинні сплачувати його у розмірі не менше мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.5) позивач отримує пенсію по інвалідності .

Водночас, вказана в ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI пільга не поширюється на осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірний період ОСОБА_1 не підлягав звільненню від сплати єдиного внеску за себе.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Житомирській області, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, колегія суддів виходить з наступного.

П.1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч.2 ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджено наказом Міністерства Фінансів України 24.11.2014 року №1162 та зареєстровано в Міністерстві юстиції 03.12.2014 (далі - Порядок №1162).

Відповідно до п.4 Розділу І Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється контролюючим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Оскільки позивач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому на нього поширюються положення Розділу ІІІ Порядку №1162 - "Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755".

Згідно з п.1 Розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

П.2 Розділу ІІІ Порядку №1162 платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Порядку №1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Згідно з п. 4 Розділу VI якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік". Якщо така фізична особа подала до контролюючого органу заяву для взяття на облік відповідно до Порядку № 1588, до Реєстру страхувальників вноситься дата взяття на облік платника єдиного внеску, яка відповідає даті взяття на облік як платника податків.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 31.10.2019 обліковується в Головному управлінні ДПС у Житомирській області як особа з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік" (т.1 а.с.103-112). При цьому в обліковій картці позивача зазначено про те, що ОСОБА_1 знятий з обліку в ГУДПС України у Вінницькій області у зв`язку з переходом до іншої ДПІ.

Відповідно до п.4 Розділу ІІІ Порядку №1162 у разі зміни найменування, прізвища, імені чи по батькові платника єдиного внеску, організаційно-правової форми, місцезнаходження, місця проживання, основного виду діяльності платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня виникнення відповідних змін подати до контролюючого органу заяву за формою № 1-ЄСВ з приміткою "Зміни" або за формою № 12-ЄСВ з приміткою "Зміни". До заяви додаються завірені копії документів, що зазнали змін.

У разі зміни місцезнаходження (місця проживання) платника, пов`язаної зі зміною адміністративно-територіальної одиниці, до дати спливу одного місяця з дня отримання заяви та підтвердних документів про зміну місцезнаходження (місця проживання) платника до реєстру страхувальників вноситься запис про переведення на облік такого платника до контролюючого органу, що відповідає новому місцезнаходженню (місцю проживання).

Згідно з п.1 Розділу V Порядку №1162 у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку та копії таких документів:

- розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію;

- розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії;

- розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що не подавав до Головного управління ДПС у Житомирській області заяви про взяття його на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, тому відповідач безпідставно прийняв оскаржувану вимогу.

При цьому ОСОБА_1 посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №520/3939/19.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив про те, що позивач не подавав заяву за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу, тому відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Тобто, у справі №520/3939/19 особі, яка перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець, контролюючий орган встановив ознаку незалежної професійної діяльності, що призвело до подвійного обліку та подвійного нарахування єдиного внеску вказаній особі.

Натомість у спірних правовідносинах встановлено, що ОСОБА_1 з 19.02.2013 перебуває на обліку як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність - "адвокат" і не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №520/3939/19, не є релевантними до спірних правовідносин, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Згідно з матеріалами справи 29.10.2019 ОСОБА_1 подав до ГУДПС України у Вінницькій області заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до Порядку №1162 (т.1 а.с.175).

При цьому в якості причини для припинення діяльності вказано "зміна місця проживання с. М.Низгірці Ружинського району Житомирської області".

Крім того, до заяви за формою № 7-ЄСВ позивач не долучив копії документів про припинення діяльності, передбачених п.1 Розділу V Порядку №1162.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація про зупинення або припинення адвокатської діяльності відсутня.

Таким чином, після 29.10.2019 ОСОБА_1 не припинив незалежну професійну діяльність, тому відповідач обґрунтовано перевів позивача на облік за новим місцем проживання до Головного управління ДПС у Житомирській області відповідно до п.4 Розділу ІІІ Порядку №1162 та на підставі заяви ОСОБА_1 за формою № 7-ЄСВ.

В судовому засіданні від 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 повідомив про те, що незважаючи на подання заяви за формою № 7-ЄСВ, він проживав та подавав звітність про нарахування єдиного внеску до Липовецької ОДПІ ГУДПС України у Вінницькій області, тому відповідач не мав повноважень виносити оскаржувану вимогу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області відомості про перебування ОСОБА_1 на обліку в ГУДПС України у Вінницькій області як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, у період з жовтня 2019 року по жовтень 2020 року, а також про подання ОСОБА_1 у вказаний період звітності про нарахування єдиного внеску до ГУДПС України у Вінницькій області.

На виконання вказаної ухвали Головне управління ДПС у Вінницькій області повідомило наступне:

"Згідно Реєстру самозайнятих осіб з 30.11.2019 р. ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку за основним місцем обліку в Ружинській ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області.

За період з 01.10.2019 по 01.10.2020 р. в АІС «Податковий блок» податкова звітність до Липовецької ДПІ не подавалась. Відповідно до п.4 Розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2014 435, для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, термін подачі за звітний період 2019 р. до 01.05.2020 р".

Отже, доводи позивача про подання звітності зі сплати єдиного внеску до Липовецької ОДПІ ГУДПС України у Вінницькій області у період з жовтня 2019 року по жовтень 2020 року не знайшли свого підтвердження.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління ДПС у Житомирській області є контролюючим органом, який відповідно до вимог Закону № 2464-VI уповноважений приймати вимогу про сплату боргу (недоїмки) відносно ОСОБА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що відповідно картки особового рахунку станом на 31.01.2021 по коду платежу 71040000 «Єдиний внесок, для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» у позивача обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 9049,48 грн (т.1 а.с.113-117).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази про те, що у період з 01.10.2019 по 01.10.2020 ОСОБА_1 сплачував єдиний внесок у розмірі не менше мінімального страхового внеску, встановленого ст.7 Закону № 2464-VI.

Отже, зважаючи на встановлені у справі обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-750-50 від 13.11.2020 року у сумі 9049,48 грн прийнята на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 листопада 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.