Справа № 338/1082/21
Суддя: Шишко О. А.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1082/21

03 листопада 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Полек Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Івано-Франківській області), Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №499975 від 27 серпня 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, а також закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що винесену щодо нього 27 серпня 2021 року інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області Довжук С.Д. постанову серії БАА №499975 вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, у вказаній постанові зазначено, що 27 серпня 2021 року в с. Гвізд Надвірнянського району на а/д Н-09, км 276, він, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 96 км/год, при цьому перевищив швидкісне обмеження руху транспортного засобу в населеному пункті на 46 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 ТС008453. Єдиним доказом ймовірного порушення ним ПДР є дані, зафіксовані за допомогою вказаного приладу, однак такий використовувався інспектором поліції не у спосіб, що передбачений чинним законодавством (зокрема, ст. 40 Закону України "Про національну поліцію"). Так, працівник поліції під час вимірювання швидкості руху автомобіля під його (позивача) керуванням тримала прилад в руках, до того ж рухалася з ним узбіччям дороги в сторону проїжджої частини дороги, в той час як вимірювач повинен розміщуватись стаціонарно, що могло викликати похибку у замірах. Жодних доказів щодо законного способу використання - стаціонарного закріплення приладу TruCam, яким здійснювалось вимірювання швидкості руху, до постанови не долучено. За таких обставин, на думку позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що інспектором поліції порушено порядок та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Фактично розгляд справи не проводився, дослідження доказів не здійснювалось, з матеріалами фото та відеофіксації приладу TruCam його не було ознайомлено, його пояснення та заперечення не заслуховувались. Після зупинки автомобіля він на вимогу інспектора надав необхідні документи. При цьому факт порушення ПДР, в чому йому пред`явили претензії, заперечував, мав намір надати пояснення та заперечення під час розгляду справи. Однак інспектор з його документами направилась до службового автомобіля, а через кілька хвилин вручила йому постанову. Позивач також звертає увагу суду на той факт, що в оскаржуваній постанові вказано, що перевищення швидкісного обмеження руху виявлено працівником поліції о 08 год 49 хв, а час винесення постанови - 08 год 50 хв, тобто вже через 1 хвилину. На неналежне з`ясування обставин справи свідчить і те, що в постанові серії БАА №499975 від 27 серпня 2021 року не вірно зазначено його по батькові.

З огляду на викладене, просить постанову скасувати й закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Т.в.о. начальника сектора правового забезпечення УПП в Івано-Франківській області Гриневич І. направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задовленні вимог ОСОБА_1 . Представник відповідачів зазначає, що інспектором поліції Довжук С.Д. дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури розгляду даної категорії справ, після розгляду справи та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення нею винесено постанову серії БАА №49975 від 27 серпня 2021 року. При цьому інспектор діяла в межах своєї компетенції та у спосіб, передбачений КУпАП й іншими нормативно-правовими актами. Представник відповідача також зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI20/20 з серійним номером ТС0008453, яким здійснювалось вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, пройшов випробовування відповідності, сертифікт якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови, даний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, може використовуватись в ручному режимі, що не суперечить приписам законодавства України. Вказує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень виконано обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а щодо пояснень ОСОБА_1 , то такі не містять обгрунтування щодо звільнення його від адміністративної відповідальності, а лише спрямовані на уникнення такої без належних правових підстави. Вказує, що відсутні підстави для скасування постанови серії БАА №499975 від 27 серпня 2021 року, оскільки така є обгрунтованою та законною.

В судове засідання позивач не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. До заяви позивачем долучено письмові пояснення, які він просить врахувати при ухваленні рішення у справі. Зокрема, в письмових поясненнях ОСОБА_1 просить суд звернути увагу на те, що інспектором поліції грубо порушено порядок та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Зазначає, що інформація, зазначена в поясненнях інспектора Довжук С.Д., які долучені до відзиву, про те, що нею ніби-то дотримано порядок і процедуру розгляду справи, є надуманою та об`єктивно неспроможною, оскільки щоб виконати всі ті процесуальні дії, про які вона зазначає в поясненнях, потрібно значно більше часу, аніж одна хвилина. Таким чином, у зв`язку з непроведенням інспектором розгляду адміністративної справи щодо нього, грубо порушено його права, регламентовані ст. 268 КУпАП. Просить також звернути увагу, що ст. 251 КУпАП не визначає такого джерела доказів у справах про адмінісртативні правопорушення як пояснення особи, яка винесла постанову про накладення адміністративного стягнення. До того ж вказує, що до відзиву не додано відеозапису з нагрудної боді-камери інспектора, оскільки такий підтвердив би викладені ним (позивачем) обставини про непроведення розгляду справи.

Також позивач акцентує увагу суду на тому, що інспектором поліції притягнуто його до адміністративної відповідальності на підставі недопустимих та неналежних доказів, оскільки відповідачами не доведено, що прилад TruCam використовувався законним способом. Крім того, вивчивши долучені до відзиву фотознімок та відеофіксацію приладу TruCam LTI 20/20 ТС008453, встановив, що такі не містять інформації щодо порушення ним о 08 год 49 хв швидкісного режиму руху в с. Гвізд Надвірнянського району, а/д Н-09, 276 км, на 46 км/год, оскільки на вказаних матеріалах відео- та фото фіксації відображено час 08 год 48 хв. Тобто обставини адміністративного правопорушення, що зафіксовані у постанові, не відповідають обставинам події, які зафіксовані приладом "TruCam" ТС008453.

Вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення працівник поліції достовірно не встановила обставин події, що мала місце 27 серпня 2021 року, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, та є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам визначеним даною статтею.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Довжук С.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії БАА №499975, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Toyota Camry", р.н. НОМЕР_1 , в с. Гвізд Надвірнянського району Івано-Франківської області на а/д Н-09, км 276, рухався зі швидкістю 96 км/год при цьому перевищив швидкісне обмеження руху т/з в населеному пункті на 46 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Швикість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 ТС008453 (а.с.7).

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

На обґрунтування заявлених вимог позивач, з-поміж іншого, зазначає, що відеофіксація руху автомобіля під його керуванням здійснювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008453), що не може бути допустимим доказом у справі, оскільки прилад під час використання знаходився у руці поліцейського.

У суду не викликає сумніву факт фіксації інспектором за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху автомобіля позивача. Проте дотримання порядку застосування вказаного приладу належними і допустимими доказами відповідачами не доведена.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відтак, при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом України "Про Національну поліцію" (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам вказаної норми Закону.

Іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, аніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", законодавчо не визначено. Лист Департаменту патрульної поліції за № 11299/41/2/02-2018 від 04 жовтня 2018 року про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень Правил дорожнього руху.

Водночас на відеозаписі, долученому представником відповідачів до матеріалів справи, помітно істотне похитування приладу TruCam (наведення курсору приладу на автомобіль, відведення курсору та здійснення зйомки поза межами видимості автомобіля), що може свідчити про проведення фіксації швидкості автомобіля за допомогою приладу TruСam LTI20/20 з руки (рук). Таке похитування приладу може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що об`єктивно ставить під сумнів достовірність зафіксованої швидкості руху автомобіля, яким керував позивач. При цьому відповідачами не надано суду доказів щодо способу використання (закріплення) приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Також дані з приладу TruCam вказують на те, що вимирювання швидкості руху проведено о 08 год 48 год 09 с і швидкість транспортного засобу становила 97 км/год, в той час як у постанові вказано про порушення ПДР та перевищення швидкісного обмеження о 08 год 49 хв і швидкість руху автомобіля вказана 96 км/год.

Таким чином суд приходить до висновку, що дані, зафіксовані 27 серпня 2021 року о 08 год 48 хв 09 с за допомогою приладу TruCam LTI 20/20, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є недопустимим доказом.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, стороною відповідачів суду не надано.

Крім того, в ході розгляду справи судом залишились неспростованими посилання позивача на те, що інспектором поліції не було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопопрушення щодо нього, визначену КУпАП, у зв`язку з чим порушено його ( ОСОБА_1 ) права, визначені ст. 268 КУпАП. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного відповідачами суду не надано, а відображена в наявних письмових доказах інформація про проведення працівником поліції розгляду адміністративної справи протягом однієї хвилини перебуває, на думку суду, в межах розумного сумніву.

При цьому судом враховнано, що Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23 грудня 2005 року, звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Таким чином допущення порушень прав позивача, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього, на думку суду, нівелює висновки за результатами такого розгляду.

Крім того слід зазначити, що згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування. З доданих до позовної заяви копій сторінок паспорта громадянина України, посвідчення водія, видно, що по батькові позивача " ОСОБА_1 " (а.с. 8, 9). В оскаржуваній постанові серії БАА №499975 від 27 серпня 2021 року по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано" ОСОБА_1 " (а.с. 7).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при розгляді вказаної категорії адмінсправ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 122, 251, 280, 283, 286 КУпАП, керуючись ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №499975, винесену 27 серпня 2021 року інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Довжук Світланою Дмитрівною, скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий О. А. Шишко