Справа № 2а-4890/2006
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
в складі:
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: М`ячикової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 и, яка подана в інтересах ОСОБА_2 про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 та інших до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року представник Орещенко Л.А. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 р. у справі № 2а-4890/2006 за позовом ОСОБА_2 та інших до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема, в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсії відповідно до постанови позивачу ОСОБА_2 в місячний строк з часу постановлення рішення суду.
Заява мотивована тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 р. у справі №2а-4890/2006 позов ОСОБА_2 та інших до Київського міського військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено та зобов`язано відповідача нарахувати та виплачувати позивачам у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму і без будь-яких обмежень її максимального розміру як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати в подальшому підвищення пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок і виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму і без будь-яких обмежень максимального її розміру.
Також було зобов`язано Київський міський військовий комісаріат здійснювати підвищення раніше призначеної пенсії як учасникам бойових дій на 150 відсотків та інвалідам війни І, II та III групи на 400, 350, та 200 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому зі зміною групи інвалідності підвищення до пенсії, виходячи з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого законами України.
Також зобовязано Київський міський військовий комісаріат перерахувати вище вказаним особам пенсію відповідно до ч. 2 ст.55 ЗУ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року з часу виникнення права на перерахунок.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було задоволено заяву позивачів про заміну сторони виконання провадження та замінено боржника Київський міський військовий комісаріат на ГУ пенсійного фонду України в м. Києві.
Враховуючи той факт, що боржник не виконував належним чином рішення суду, та не здійснював щомісячні виплати у відповідності до резолютивної частини постанови у позивачів виникла заборгованість.
В подальшому, боржник нарахував позивачам пенсію, у відповідності до резолютивної частини постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області, але безпідставно відмовився перерахувати пенсію позивачам та нараховувати у подальшому щомісячно з посиланням на те, що ОСОБА_2 було здійснено нарахування коштів за період з 01.01.2000 року по 30.09.2017 року в сумі 155016,22 грн., але з врахуванням змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 05.10.2005 року постанова суду від 27.11.2006 року підлягає виконанню лише до набрання чинності такими змінами. Таким чином, рішення суду безпідставно не виконується, а відповідь заявник вважає незаконною, оскільки трактування норм права відповідачем не стосується вказаних правовідносин, а рішення суду має виконуватись з часу його винесення по увесь період встановлення зобовязання.
У поясненні представник Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зазначає, що виходячи зі змісту статей 2, 5, 159 КАС України захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому. Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанов 19.12.2012 № 8, суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії, певним часовим проміжком, якщо не відбулось змін у законодавстві. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів та гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 № 2939-IV внесено зміни до частини 4 статті 12 (набрали чинності з 01.07.2006), якими передбачається, що пенсії учасникам бой дій підвищуються у розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 у справі № 2а-4890/2006 підлягає виконанню до набрання чинності відповідних у Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. На виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області, головним управлінням заявнику здійснено перерахунок пенсії за минулі періоди. Відповідно до повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання яких гарантується державою управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві надіслано довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду. Головним управлінням видано довідки щодо нарахованого на виконання судового рішення боргу до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою». Сума боргу підлягала виплаті органами державної казначейської служби на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Внаслідок цього, судове рішення у справі №2а-4890/2006 виконано відповідачем в повному обсязі. На підставі наведеного, просили відмовити в задоволенні заяви щодо встановлення судового контролю у справі № 2а-4890/2006.
В судове засідання представник заявника не з`явилася, подала заяву про вирішення питання у її відсутність.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в судове засідання не з`явилась, подала до суду пояснення, в яких заперечувала проти задоволення заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 р. у справі №2а-4890/2006 позов ОСОБА_2 та інших до Київського міського військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено та зобов`язано відповідача перерахувати і виплатити позивачам у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму і без будь-яких обмежень її максимального розміру позивачу як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати в подальшому підвищення пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України.
Також, було зобов`язано Київський міський військовий комісаріат здійснювати підвищення раніше призначеної пенсії як учаснику бойових дій на 150 відсотків та інвалідам війни І, II та III групи на 400, 350, та 200 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому зі зміною групи інвалідності підвищення до пенсії, виходячи з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого законами України.
Також зобовязано Київський міський військовий комісаріат перерахувати заявнику пенсію відповідно до ч.2 ст.55 ЗУ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року з часу виникнення права на перерахунок.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було задоволено заяву позивачів про заміну сторони виконання провадження та замінено боржника Київський міський військовий комісаріат на ГУ пенсійного фонду України в м. Києві.
Відтак, невиплаченою частиною коштів на виконання вказаного рішення суду є відповідні суми коштів щодо кожного з заявників із посиланням відповідача на неможливість здійснення таких виплат на підставі вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440(надалі постанова 440).
Між тим, за умовами п.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до п.2 ст.4 вказаного закону визначено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно п.п.19, 20 «Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440 визначено, що бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 61, ст. 2431; 2013 р., № 9, ст. 334).
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену закон (ч.2, 3 ст.14 КАС України).
За змістом ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997р., заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб п. 1 ст. 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.
В пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини від 10 вересня 2020 року в справі «Кочкіна та Кочкін проти України» вказано: Суд повторює, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без неналежних затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії» [ВП] (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC], заява № 22774/93, пункт 66, ЄСПЛ 1999-V). Проте затримка у виконанні судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана (там само, пункт 69). Коли органи державної влади зобов`язані вживати дії для виконання рішення, але вони цього не роблять, держава може нести відповідальність за таку бездіяльність на підставі пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі «Сколло проти Італії» (Scollo v. Italy), від 28 вересня 1995 року, пункт 44, Серія A № 315C). До того ж, Суд неодноразово встановлював, що пункт 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачають позитивний обов`язок держави надавати допомогу приватним особам у виконанні судових рішень, ухвалених не на користь інших приватних осіб (див. рішення у справі «Фуклєв проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, пункти 84 та 91, від 07 червня 2005 року, згадане рішення у справі «Сколло проти Італії» (Scollo v. Italy), пункт 44, рішення у справах «Фосіак проти Румунії» (Fociac v. Romania), заява № 2577/02, пункт 70, від 03 лютого 2005 року, та «Кесян проти Росії» (Kesyan v. Russia), заява № 36496/02, пункти 79 і 80, від 19 жовтня 2006 року)».
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача. У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подання звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що у них не міститься доказів повного виконання рішення суду, що не заперечується сторонами у справі, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 р. у справі №2а-4890/2006 є обов`язковим до виконання та не передбачає тлумачення його змісту.
Крім того, навіть нарахування суми коштів боргу проведено не в повному обсязі, враховуючи нарахування боргу лише за минулі часи, що вказує на не виконання своїх функції боржником і порушення прав заявника, що підлягають судовому захисту.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів повного виконання відповідачем рішення суду, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, з метою недопущення порушення прав сторони стягувача, дійшов висновку про необхідність зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві подати до суду звіт про виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 р. у справі №2а-4890/2006 протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили.
Таким чином, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.370, 382 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -
ухвалив :
Заяву ОСОБА_1 и, яка подана в інтересах ОСОБА_2 про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 та інших до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2006 р. у справі №2а-4890/2006 в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсії позивачу ОСОБА_2 протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до або через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: Осаулова Н.А.

Ухвалу складено 11.10.2021 року