Справа № 140/8432/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 рокуЛьвівСправа № 140/8432/21 пров. № А/857/17356/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року (суддя Плахтій Н.Б., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа Головне управління ДПС у Волинській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2021 ВП №66130330.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.07.2021 головним державним виконавцем Іваничівського РВ ДВС було винесено постанову №66130330 про відкриття виконавчого провадження з виконання вимоги Головного управління ДПС у Волинській області №Ф-17604-13У, виданої 18.11.2020. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вимога від 18.11.2020 Головного управління ДПС у Волинській області №Ф-17604-13У не була вручена/не отримана ОСОБА_1 , отже, з урахуванням приписів п.5 розділу VІ Інструкції №469, така вимога не набрала чинності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №140/8432/21 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2021 ВП №66130330.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ні Законом України «Про виконавче провадження», а ні Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не встановлено обов`язку державного чи приватного виконавця перевіряти достовірність інформації набрання законної сили виконавчого документа іншим шляхом, ніж це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», а саме: відповідності виконавчого документа вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, якщо встановлено, що вимога Головного управління ДПС у Волинській області №Ф-17604-13У від 18.11.2020 не набрала законної сили, то позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача.

Позивач та третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 18.11.2020 Головним управлінням ДПС у Волинській області винесено вимогу №Ф-17604-13 про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску в сумі 13720,12 грн (а.с.59).

Головне управління ДПС у Волинській області 15.06.2021 звернулося із заявою до Іваничівського РВ ДВС про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2020 №Ф-17604-13У (а.с.15-16). Головним державним виконавцем Іваничівського РВ ДВС 20.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66130330 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-17604-13У про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 13720,12 грн (а.с.13).

Не погодившись з постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2020 №Ф-17604-13 не набула статусу узгодженої, тобто не набрала чинності, а тому відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449), визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами третім або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Відповідно до пункту 5 розділу VI Інструкції №449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені. У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, - рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з пунктом 4 Розділу VI Інструкції №449 при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога). В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Дата надсилання (вручення) проставляється на корінці вимоги: службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або їх законним чи уповноваженим представником - у разі вручення вимоги під підпис; працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції,- у разі надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця вимоги; інформаційно-телекомунікаційною системою контролюючого органу - у разі надсилання вимоги до електронного кабінету платника (для платників, які пройшли ідентифікацію в електронному кабінеті та обрали спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі).

Якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Після надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки) платнику корінець такої вимоги з відміткою про вручення підшивається до справи платника та: якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом, підшивається і примірник (копія) рішення суду до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якої відбувся судовий розгляд; у разі списання боргу (недоїмки) у випадках, визначених статтею 25 Закону, підшивається і копія рішення про списання.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається узгодженою (набирає чинності) після спливу 10 календарних днів з дня її вручення платнику єдиного внеску і лише після набрання нею чинності може бути пред`явлена до виконання до відповідного органу ДВС в межах встановленого строку.

Як видно з матеріалів справи, 15.06.2021 Головним управлінням ДПС у Волинській області скеровано до відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2020 №Ф-17604-13У про стягнення з ОСОБА_1 13720,12 грн заборгованості з єдиного соціального внеску. Зазначена вимога містить літеру «У», що вказує на її узгодження, та дату набрання чинності 10.06.2021 (а.с.15).

Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2020 №Ф-17604-13 не набрала чинності, оскільки така не була вручена (не була отримана) позивачу, що, в свою чергу, виключає можливість звернення такої вимоги до примусового виконання.

З приводу такого висновку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п.7 ст. 3 Закону №1404-VIII вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно зі ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана вимога при пред`явленні її до виконання державному виконавцю відповідала вимогам ст.4 Закону №1404-VIII, а тому у державного виконавця були законні підстави вчиняти дії щодо відкриття виконавчого провадження.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що ні Законом України «Про виконавче провадження», а ні Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не встановлено обов`язку державного чи приватного виконавця перевіряти достовірність інформації набрання законної сили виконавчого документа іншим шляхом ніж це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», а саме: відповідності виконавчого документа вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, якщо позивач вважає, що вимога Головного управління ДПС у Волинській області №Ф-17604-13У від 18.11.2020 не набрала законної сили у зв`язку з неотриманням ним такої вимоги, то належним способом захисту порушеного права позивача може бути оскарження дій Головного управління ДПС у Волинській області щодо звернення такої вимоги до виконання, зазначення податковим органом в такій вимозі недостовірних відомостей про набрання нею законної сили тощо.

Натомість, у спірному випадку державний виконавець, перевіривши, що вимога Головного управління ДПС у Волинській області №Ф-17604-13У від 18.11.2020 відповідає вимогам ст.4 Закону №1404-VIII, обґрунтовано вчинив дії щодо відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом №1404-VIII.

Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права, звернувшись з позовом до неналежного відповідача, оскільки державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №140/8432/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш