Справа № 200/11017/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про самовідвід судді

03 листопада 2021 р. Справа №200/11017/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач, ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача-1, Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, відповідача-2, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача-1 щодо невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,

- стягнути з відповідача-1 на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 роки, як учаснику бойових дій у розмірі 7354,00 грн.,

- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 Травня за 2016-2020 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,

- стягнути з відповідача-2 на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 Травня за 2016-2020 роки, як учаснику бойових дій у розмірі 34750,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Після звільнення він звернувся до відповідача-2 з заявою щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на підставі частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016-2021 роки. З листа від 15.06.2021 йому стало відомо, що відповідач-2 не надавав інформацію до відповідача-1 про право на отримання разової грошової допомоги до 5 Травня.

01 вересня 2021 року позовна заява залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 вересня 2021 року від відповідачів витребувані докази.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність обставин, що зумовлюють самовідвід судді.

Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в управлінні оперативної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області і був звільнений наказом ГУНП в Донецькій області від 01.04.2021 №0012 о/с (гриф «цілком таємно»). Відповідно до статті 4.1.2. Наказу Служби безпеки України від 23.12.2020 №383 «Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2021 за №52/35674 (попередній наказ СБУ від 12 серпня 2005 року N 440, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 серпня 2005 року за №902/11182 (зі змінами)) інформація стосовно працівників управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області підлягає засекречуванню. ОСОБА_1 проходив службу у підрозділі Національної поліції України в якому, вся інформація стосовно особового складу є інформацією з обмеженим доступом, персональні відомості працівників заборонено передавати до інших відомств та організацій, вносити до переліку загальнодоступних відомостей на підставі п. 4 Р. 3 Положення про управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області затвердженого наказом ГУНП в Донецькій області від 25.01.2017 № 13 дек (має гриф «для службового користування»). Посада, яку займав позивач, відносилась до переліку, який передбачений наказом ГУНП в Донецькій області від 04.05.2018 №026 «Про затвердження переліку посад працівників ООС відомості про яких відносяться до державної таємниці» (має гриф «секретно»). Обмеження та умови служби ОСОБА_1 були достеменно відомі та він був ознайомлений під підпис 04.01.2017 із функціональними обов`язками (справа 16м-15цт, т. 1 (має гриф «цілком таємно») та обмеженнями щодо нерозголошення своєї належності до оперативних підрозділів Національної поліції.

Таким чином, направлення інформації стосовно працівників ООС відомості про яких відносяться до державної таємниці щодо включення до переліку працівників, які мають право на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня до відповідних органів заборонено та порушення зазначених норм передбачає відповідальність згідно із законодавством.

Вирішуючи питання про самовідвід, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-XII (далі Закон № 3855-XII).

Державна таємниця - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою (стаття 1 Закону № 3855-XII).

Відповідно до статті 3 Закону №3855-XII сфера дії поширюється на органи законодавчої, виконавчої та судової влади.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону №3855-XII державні органи, в тому числі правоохоронні, державного фінансового контролю та суди, з метою охорони державної таємниці мають за погодженням із Службою безпеки України встановлювати порядок здійснення своїх функцій щодо державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею.

Абзацами 6-7 частини 1 статті 1 наведеного Закону встановлено, що допуск до державної таємниці це оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації. Доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

У відповідності до статті 22 Закону №3855-XII допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

У головуючого судді ОСОБА_2 відсутній допуск до державної таємниці.

За приписами статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 5, 6 частини 4 статті 246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, та норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що для повного, об`єктивного та правильного вирішення даної справи, виконання завдань адміністративного судочинства і прийняття законного та обґрунтованого рішення, суду необхідно дослідити нормативно-правові акти, які містять інформацію, що становить державну таємницю, і є правовою підставою заперечень відповідача-2 проти позову.

Але згідно з приписам Закону України «Про державну таємницю» робота з такими документами вимагає спеціального допуску, що унеможливлює за таких обставин їх дослідження суддею Циганенком А.І.

В іншому випадку виникає ризик сумніву в об`єктивності судді та як наслідок, порушення права на справедливий суд, яке гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на відсутність у головуючого судді Циганенка А.І. допуску до державної таємниці і неможливістю дослідження нормативно-правових актів, які містять інформацію, що становить державну таємницю.

За таких обставин суд не може забезпечити об`єктивність розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З положень частин 1 та 2 статті 40 КАС України слідує, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, у зв`язку із неможливістю забезпечити об`єктивність розгляду даної адміністративної справи, що пов`язано з відсутністю доступу до державної таємниці у головуючого судді і, відповідно, неможливістю прийняття законного та обґрунтованого рішення, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 18, 31, 36-41, 241-244, 246, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

заяву про самовідвід головуючого судді Циганенка А.І. задовольнити.

Адміністративну справу направити керівнику апарата Донецького окружного адміністративного суду для організації автоматизованого розподілу судової справи між суддями у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала постановлена, складена та підписана 03 листопада 2021 року.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України вказана ухвала, постановлена під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя А.І. Циганенко