Справа № 640/23808/21
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпечення позову

01 листопада 2021 року м. Київ № 640/23808/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., ознайомившись із заявою про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК "Новобуд"

до Головного управління Держпраці у Київській області, Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПБК "Новобуд" (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі також - відповідач 1), Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - відповідач 2), в якому просить:

- визнати дії Головного управління Держпраці у Київській області, щодо виконавчого документа - постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Київській області КВ1026/1359/АВ/НП/СПТД/ФС-170 від 11.11.2020 року таким для примусового виконання - протиправними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64731038 винесену Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), .

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа КВ1026/1359/АВ/НП/СПТД/ФС-170 від 11.11.2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Новобуд" про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Через канцелярію суду 27.09.2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позову повторно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБК Новобуд" про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Через канцелярію суду 18.10.2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позову втретє.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що постановою № KB 1026/1359/АВ/НП/СПТД/ФС-170 від 11.11.2020 року заступника Головного управління Держпраці у Київській області на ГОВ «ПБК «Новобуд» накладено штраф у розмірі 80 000 гри. 00 коп. за не допуск до проведення перевірки.

04.12.2021 року за постановою про накладення штрафу позивачем здійснено сплату у розмірі 50 % до спливу 10 денного терміну з моменту отримання.

Відповідно до частини п`ятої статті 265 Кодексу законів про працю у разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

Таким чином, на переконання позивача, оскаржувану постанову виконано та, остання в подальшому не підлягає виконанню.

Не зважаючи на це, відповідачем направлено оскаржувану постанову до виконавчої служби.

30.07.2021 року на адресу позивача надійшла постанова про накладення арешту на рахунки підприємства та фактичний арешт грошових коштів в сумі 88 569 грн.

Позивачем подано до суду докази, а саме лист відповідача 1 до відповідача 2, в якому відповідач 1 просить закрити виконавче провадження в зв`язку із тим, що позивачем штраф сплачено.

Оскільки у справі наявні докази того, що в рішенні відповідача 1 про направлення постанови про накладення адміністративного штрафу до примусового виконання є ознаки очевидної протиправності, та, зважаючи на те, що відповідачем 2 накладено арешти на рахунки підприємства у сумі 80 000 грн., в той час, як позивачем сплачено суму штрафу в розмірі 40 000 грн., існує ризик списання з банківського рахунку підприємства грошових коштів в сумі 80 000 грн., що зробить неефективним захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та позовної заяви з додатками, виходячи з меж заяви про забезпечення позову, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом п`ятим частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом доказування у цій справі є, зокрема, правомірність постанови Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу КВ1026/1359/АВ/НП/СПТД/ФС-170 від 11.11.2020 року, яку звернуто до примусового виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови КВ1026/1359/АВ/НП/СПТД/ФС-170 від 11.11.2020 року про накладення штрафу.

Суд зазначає, що наведені заявником обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

На думку суду, доводи позивача в заяві про забезпечення адміністративного позову щодо очевидності протиправності оскаржуваної постанови не є однозначними, переконливими для цілей забезпечення адміністративного позову та підлягають встановленню під час судового розгляду справи.

Також, позивачем наголошено на тому, що дія оскаржуваної постанови завдає значної майнової шкоди правам та інтересам позивача, проте жодного доказу, на кшталт фінансового обґрунтування, на підтвердження факту завдання майнової шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «ПБК «Новобуд» позивачем до заяви про забезпечення позову не долучено.

З огляду на викладене, позивачем не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на відсутність обґрунтованості очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПБК «Новобуд» у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову Товариству з обмеженою відповідальністю «ПБК «Новобуд» відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повну ухвалу складено 01.11.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна