Справа № 540/4297/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4297/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії з жовтня 2016 року;

- зобов`язати поновити нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість за період, починаючи з жовтня 2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Херсонській області безпідставно припинило виплату пенсію з жовтня 2016 року. Про підстави припинення виплати позивачка не повідомлена. Зазначає, що бездіяльність відповідача по виплаті пенсії є протиправною та просить позовні вимоги задовольнити.

За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Позивачка перебувала на обліку в управління Пенсійного фонду в Генічеському районі Херсонської області, як внутрішньо переміщена особа. З 22.12.2015 по 30.09.2016 року отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії припинено у зв`язку із закінченням строку дії довідки про взяття позивачки на облік внутрішньо переміщеної особи. Нової довідки позивачкою не подано. Із заявою про поновлення виплати пенсії позивачка не зверталась. Наведене, на думку відповідача, є законною підставою для припинення виплати пенсії позивачці.

Розгляд справи здійснюється у спрощеному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, зокрема позов та відзив, суд установив.

З 01.02.1992 року позивачці призначено пенсію за віком.

З 22.12.2015 року по 30.09.2016 року позивачка перебувала на обліку у ГУ ПФУ в Херсонській області (в управлінні у Генічеському районі Херсонської області) та отримувала пенсію на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.10.2015 р. №, виданої УСЗН Генічеської районної державної адміністрації.

Дата закінчення дії наведеної вище довідки 22.04.2016 року.

За інформацією, наданою управлінням соціального захисту населення Генічеської районної адміністрації від 16.09.2021 № 1584, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 06 квітня 2018 року відповідно до п. 5 частини першої ст. 12 Закону № 1706 (подала завідомо недостовірні відомості) скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22 жовтня 2015 року № , про що внесені відомості до Єдиної Web-орієнтованої інформаційної технології формування сегменту Обліку ВПО.

У зв`язку із закінченням строку дії довідки, її скасуванням та неподанням позивачкою нової довідки про взяття її на облік як внурішньо переміщеної особи виплату пенсії припинено з жовтня 2016 року.

Позивачка вважає, що виплату пенсії припинено безпідставно, тому звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи цей спір суд керувався такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата пенсії за минулий час регулюється ст. 46 наведеного Закону, відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до ч. 1 ст. 1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до чч. 1-3 ст.7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Як установлено із наведених у відзиві відповідачем обґрунтувань, виплату пенсії позивачці припинено у зв`язку із отриманням інформації про скасування довідки про взяття на облік позивачки як внутрішньо переміщеної особи та припиненням строку дії такої довідки.

Частиною 3 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ураховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Так, у ч. 1 ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутня така підстава для припинення виплати пенсії як скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, закінчення строку дії такої довідки та неподання особою нової довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

У відзиві відповідач як на підставу для припинення виплати пенсії позивачці посилається на Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Однак, як свідчить аналіз положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

За змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Суд зазначає, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанови КМУ № 365, 509 та 637 є підзаконними нормативно-правовими актами, які обмежують встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачкою.

У цьому випадку наявність у позивачки статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від неї на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у зразковій справі № 805/402/18, які викладені у рішенні від 03.05.2018 року.

Необхідно також зазначити, що припинення виплати пенсії позивачці здійснено не тільки з підстави не передбаченої ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а і не у спосіб визначений цією статтею, оскільки а ні у відзиві не зазначено, а ні у матеріалах пенсійної справи, копія якої надана на вимогу суду, відсутнє рішення про припинення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії Суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення Судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачці з жовтня 2016 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивачки, і таке втручання не було законним.

Виходячи із того, що припинення виплати пенсії відбулось без прийняття пенсійним органом відповідного рішення, порушені права позивачки підлягають поновленню шляхом визнання протиправними дій щодо безпідставного зупинення виплати пенсії з жовтня 2016 року, зобов`язання поновити виплату пенсії з дати зупинення та здійснити виплату недоотриманих позивачкою сум.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зупинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) починаючи з 01.10.2016 року та здійснити нарахування і виплату недоотриманих сум.

Рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 112010201