Справа № 200/7821/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 р. Справа№200/7821/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьової І.В. розглянувши у порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказів в частині звільнення позивача, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якому просить суд:

Визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу начальника ГУНП в Донецькій області Семенишина М.О. за № 2233 від 05.11.2020, яким інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області Семенишина М.О. від 05.11.2020 № 467 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області на посаді інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, з 05 листопада 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 листопада 2020 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на службі без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів із розрахунку його середньоденної заробітної плати 733,37 гривень.

Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) допустити до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що вважає його звільнення з Національної поліції незаконним, оскільки відповідний наказ ґрунтується на результатах службового розслідування, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи. Окрім того, позов вмотивовано тим, що при прийнятті рішення щодо його звільнення керівництвом в порушення вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС не було враховано, що правопорушення, передбачене частиною першої статті 130 КУпАП не було вчинене позивачем. Окрім того, позивач зазначив, що порушень дисципліни та/або невиконання службових обов`язків не допускав та відповідає займаній посаді.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/7821/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказів в частині звільнення позивача, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Представники сторін у судове засідання призначена на 21 вересня 2021 року надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без участі.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі №200/7821/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що позивачем було допущено вчинок, який негативно впливає репутацію Національної поліції України. Окрім того, провина позивача підтверджена висновками службового розслідування за фактом складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, відносно позивача. Також у відзиві вказує, що з висновку КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» від 12 жовтня 2020 року №438 позивач перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання канабіноїдів , які відносяться до психотропних , наркологічних, заборонених до обігу речовин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Судом встановлено, що 15 серпня 2002 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ згідно наказу УМВС України в Донецькій області від 31 липня 2002 року № 144 о/с. 06 листопада 2015 року позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ та 07 листопада 2015 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 07.11.2015 № 49 о/с прийнято на службу до Національної поліції України, що підтверджується відомостями з трудової книжки серії НОМЕР_1 .

09 жовтня 2020 року до УКЗ ГУНП в Донецькій області надійшла інформація про те, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За даним фактом наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09 жовтня 2020 року № 2026 Про призначення службового розслідування з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки зазначеної інформації та на виконанням вимог статті 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337 VIII, наказу МВС України від 07 листопада 2018 року № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 27 жовтня 2020 року, відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, підтвердились та було встановлено вчинення Позивачем вчинку, який негативно впливає на репутацію Національної поліції України.

У висновку вказано, що 08.10.2020 о 22:05 позивач на автомобілі SKODA FABIA н.з. НОМЕР_2 , знаходячись поза службою, рухався по вул. Парковій м. Краматорська, яка є головною дорогою. У цей час з другорядної дороги бул. Машинобудівників з боку проспекту Миру в напрямку вул. Паркової виїхав автомобіль VOLKSWAGEN CC н.з. НОМЕР_3 під керуванням громадянина, який, не надавши перевагу у русі, скоїв зіткнення з автомобілем SKODA FABIA н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача.

У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

Цього ж дня позивача доставлено до КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Краматорська для проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння, за результатами якого (експрес-тест) було встановлено, що він знаходився під впливом наркотичних речовин (марихуана).

У зв`язку з цим за порушення п. 2.9а ПДР України стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (серія ДПР 18 № 349905 від 09.10.2020).

Також на місці події було встановлено, що у позивача був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з цим за порушення п. 2.1 а ПДР України стосовно останнього було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУаАП.

На підставі результатів службового розслідування, ГУНП в Донецькій області прийнято наказ від 05 листопада 2020 року № 2233 Про порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції Дружківського ВП ГУНП в Донецькій області та їх покарання (надалі Наказ № 2233) за порушення службової дисципліни, вимог п.п. 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п.п. 2.1ґ, 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилось у керуванні транспортним засобом під впливом наркотичних речовин, а також без полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що негативно впливає на формування іміджу Національної поліції України та підриває її авторитет, інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05 листопада 2020 року № 467 о/с у зв`язку з реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 з 05 листопада 2020 року звільнено зі служби в поліції відповідно до розділу VII Закону України Про Національну поліції за п. 6, ч. 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Також до матеріалів справи було надано Постанову від 14 травня 2021 року № 234/14418/20 яким встановлено, що 19.01.2021 постановою Краматорського міського суду Донецької області по зазначеній справ було призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗОЗ Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи м. Маріуполь. 11.05.2021 року на адресу суду надійшов висновок комісійної судово-медичної експертизи № 25, відповідно до якого: - При судово-токсикологічному дослідженні сечі позивача не знайдено морфін, героїн, кодеїн, ефедрон, ефедрін та його похідні, промедол, трамадол, похідні барбітурової та саліцилової кислот, піразолону, фенготизина, 1,4-бенздіазепіна, ТГК, кокаїн, амфетамін, метамфетамін, метадон, МДМА, синтетична марихуана. У сечі відсутні етанол та інші спирти не знайдено . - Таким чином, в комісії відсутні будь-які дані за наявність алкогольного сп`яніння та наявності в сечі позивача наркотичних речовин. Тобто, дослідивши вказаний висновок експерта, місцевим судом приходить до висновку щодо відсутності наркотичного сп`яніння у позивача 08.10.2020. Судом було вирішено, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 130 КпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII Про національну поліцію (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як зазначалось вище, позивача було звільнено на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі статтею 18 Закону №580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону №580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За нормами пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

Частинами 1 та 2 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Згідно частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту, передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до п.3 ст.22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

У постановах Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Так, відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, згідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

При цьому слід зазначити, що факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Як свідчать обставини справи, та встановлено судом висновок про порушення Позивачем службової дисципліни ґрунтується на наступних обставинах.

У ході проведеного службового розслідування встановлено, що за порушення службової дисципліни, вимог п.п. 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п.п. 2.1ґ, 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилось у керуванні транспортним засобом під впливом наркотичних речовин, а також без полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що негативно впливає на формування іміджу Національної поліції України та підриває її авторитет, інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Разом з тим, судом встановлено, що Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2021 року по справі № 234/14418/20 справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Щодо керування позивачем автомобілем за відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд зазначає наступне, відповідачем надано до матеріалів справи постанову про накладення адміністративного стягнення від 08.10.2020 серія дпо19 № 789985, яким на позивача накладено штраф за вчинення правопорушення порушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Відомості щодо оскарження позивачем цієї постанову у суду відсутні. У висновку службового розслідування від 27.10.2020 відсуне будь яке обґрунтування яким чином відсутність у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, негативно впливає на формування іміджу Національної поліції України та підриває її авторитет.

Будь-яких інших допустимих та належних доказів на підтвердження вчинення Позивачем дисциплінарного проступку відповідачем не надано.

Крім цього, суд відмічає, що відповідачем не було дотримано вимог пункту 1 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та затверджено висновок, який став підставою для звільнення позивача без встановлення вини позивача.

Як зазначалось вище, відповідно до положень статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну посадову відповідність;

5) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов`язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Отже, чинним законодавством визначений порядок притягнення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зауважує, що згідно з вимогами Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно висновку службового розслідування позивач не мав дисциплінарних стягнень при проходженні служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції, характеризується посередньо.

Таким чином, при визначенні міри дисциплінарного впливу, відповідачем не було також надано належної оцінки особі, зокрема, його ставлення до службових обов`язків та відсутність дисциплінарних стягнень тощо.

Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом

Таким чином, з врахування того, що в основу службового розслідування, висновки якого слугували підставою для прийняття оспорюваних у справі наказів, було покладено обставини за які передбачено адміністративну відповідальність, одне з яких спростовано судовим рішенням, що набрало законної сили, по другому відсутнє обґрунтування суд доходить висновку про визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу № 2233 від 05.11.2020, яким позивача звільнено зі служби в поліції.

Враховуючи що наказ від 05.11.2020 № 467 о/с «По особовому складу» яким звільнено позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» має похідний характер від наказу № 2233 від 05.11.2020, тому наказ № 467 також необхідно визнати протиправним та скасувати, в частині звільнення позивача.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Суд зазначає, що питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути вирішене судом, у разі поновлення особи на роботі.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95р. №100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд погоджується з відповідачем, що розрахунок середньоденної заробітної плати, проведений представником позивача, із сум грошового забезпечення, виплачених позивачу за два місяці, які передували звільненню, у тому числі з урахуванням разових та компенсаційних виплат, проведено всупереч законодавству, оскільки встановлено, що у вересні 2020 року позивач отримав грошове забезпечення у розмірі 13739,36 грн., у тому числі - матеріальну допомогу - 5940,00 грн. та індексацію - 1069,94 грн., загалом - 20749 грн. 30 коп. У жовтні 2020 року - грошове забезпечення у розмірі 10590,32 грн., а також індексацію 1069,94 грн., загалом - 11660 грн. 26 коп. Матеріальна допомога - одноразова виплата та індексація - компенсаційна виплата не відносяться до основних видів грошового забезпечення, а тому не можуть включатися при обчисленні розміру середнього грошового забезпечення. Отже, середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача складає 12164 грн. 84 к., а середньоденне грошове забезпечення - 398 грн. 85 грн.

Виходячи з поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника.

Отже, кількість календарних днів вимушеного прогулу з дня звільнення позивача 06 листопада 2020 року до дати постановлення судом рішення 01 листопада 2021 року складає 247 день. Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає: 398,85 грн. * 247 день = 98 515,95 грн.

Як вже було зазначено вище, згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд вказує, що суд може відшкодувати понесені витрати на правову допомогу лише за таких умов:

- понесені витрати на правову допомогу у належній формі документально підтверджені;

- понесені витрати на правову допомогу не перевищують граничного розміру, передбаченого законодавством.

До матеріалів судової справи не долучені матеріали на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу окрім : копії договору про надання юридичних(адвокатських) послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову позивачу щодо відшкодування понесених позивачем витрат та стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області витрати на правову допомогу.

Таким чином, на підставі викладених висновків суд вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Згідно з пунктами 2,3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо позиції позивача про те, що позивачем пропущено строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Відповідно, стаття 123 КАСУ передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

05 листопада 2020 року позивач був звільнений зі служби в поліції згідно з наказом від 05.11.2020 № 467 о/с «По особовому складу», з яким Позивач ознайомився того ж дня. Таким чином, Позивач мав строк до 05.12.2020 (включно) для звернення до адміністративного суду із даним позовом.

Однак, позивачем пропущено строк для звернення до суду із поважних причин, а саме у зв`язку із відсутністю в цей місячний строк з дня звільнення зі служби рішення суду щодо відмови у притягненні до адміністративної відповідальності у зв`язку із нібито вчиненням Позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке стало підставою для його звільнення.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 14.05.2021 у справі № 234/14418/20, яке набрало законної сили 25.05.2021, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які. якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, фактично позивач дізнався про порушення своїх прав не раніше 25.05.2021, коли рішення суду про відмову у притягненні до відповідальності набрало законної сили.

Враховуючи наведене, суд вважає підстави достатніми для визнання наведених причин пропуску поважними виходячи з норм ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасувати пункт 1 наказу начальника ГУНП в Донецькій області Семенишина М.О. за № 2233 від 05.11.2020, яким інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції Донця Павла Анатолійовича (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (жетон 0123445) звільнено зі служби в поліції.; визнання незаконним та скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області Семенишина М.О. від 05.11.2020 № 467 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».; поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на службі в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області () на посаді інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, майора поліції (жетон 0123445) з 05 листопада 2020 року.; стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 листопада 2020 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на службі без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів із розрахунку його середньоденної заробітної плати 733,37 гривень.; судові витрати, в тому числі у вигляді сплачених ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, сформованих на день ухвалення рішення суду по суті справи, покласти на Головне управління Національної поліції в Донецькій області (Код )., частково задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області за № 2233 від 05.11.2020, яким інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.11.2020 № 467 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області на посаді інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, майора поліції, з 06 листопада 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу період з 06 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року у розмірі 98 515 грн. 95 коп. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В інший частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на службі в поліції на посаді інспектора сектору превенції Дружківського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області (майора поліції) та стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць (з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів) допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення складено та підписано 01 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Шинкарьова