Справа № 761/8246/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/8246/21 Суддя (судді) першої інстанції: Мальцев Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Головне управління Національної поліції у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНСКОНТРАКТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, стягнення моральної шкоди, стягнення суми штрафу, стягнення коштів за послуги евакуації, стягнення коштів за збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику, стягнення сплаченої комісії за здійснення платіжної операції, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації), треті особи: Головне управління Національної поліції у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНСКОНТРАКТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, стягнення моральної шкоди, стягнення суми штрафу, стягнення коштів за послуги евакуації, стягнення коштів за збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику, стягнення сплаченої комісії за здійснення платіжної операції, в якій просив суд:

- скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 3 статті 122 КУпАП;

- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 122 КУпАП - закрити;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 2000, 00 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454, 00 грн. та 3000, 00 грн. витрат на правничу допомогу;

- повернути ОСОБА_1 сплачену суму штрафу у розмірі 255, 00 грн.;

- повернути ОСОБА_1 сплачену суму за послуги з евакуації у розмірі 1270, 00 грн. згідно квитанції № 78453596 від 23 січня 2021 року на р/р ІВАN НОМЕР_1 , отримувач ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ» код ЄДРПОУ 4179351;

- повернути ОСОБА_1 сплачену суму за збереження ТЗ на спец.майданчику за 1 добу у розмірі 144, 00 грн. згідно квитанції № 78453596 від 23 січня 2021 року на р/р ІВАN UA2092734, отримувач ГУНП у м. Києві .;

- повернути ОСОБА_1 сплачену комісію за здійснення платіжної операції у розмірі 166, 90 грн. згідно квитанції № 78453596 від 23 січня 2021 року, отримувач ТОВ «УПР» .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року позовну заяву повернуто на підставі п. 6 ч. 4 статті 169 КАС України у зв`язку з тим, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 Кодексу окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

На підставі вказаних норм розгляд апеляційної скарги на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року про повернення позовної заяви призначено в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вказано в позовній заяві, 23 січня 2021 року головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Солом`янського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гаврилко Олександр Анатолійович розглянув адміністративну справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення п. 15.9 и) Правил дорожнього руху, що полягало в тому, що транспортний засіб - SKODA SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , 23 січня 2021 року о 19 год. 02 хв. на АДРЕСА_1 зупинено ближче ніж за 10 метрів від місця виїзду з прилеглих територій.

За наслідками розгляду адміністративної справи 23 січня 2021 року інспектором було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № , якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Після складання постанови вказаний автомобіль було евакуйовано на спеціальний майданчик для збереження авто за адресою: АДРЕСА_2 , про що ОСОБА_1 дізнався, зателефонувавши на номер 102.

За збереження транспортного засобу SKODA SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_2 на спец, майданчику за 1 добу згідно квитанції ОСОБА_1 сплатив 144 грн. на користь ГУ НП у м. Києві

Як стало відомо позивачу, автомобіль було евакуйовано ТОВ "УКРТРАНСКОНТРАКТ", що підтверджується квитанцією про сплату послуг евакуації «Евакуація; НОМЕР_2 » в розмірі 1270 грн.

Про дані обставини ОСОБА_1 стало відомо, коли він приїхав до адреси зберігання належного йому автомобіля. Однак постанову йому не було вручено і для того, щоб отримати належний йому автомобіль він був вимушений сплатити штраф та рахунок за послуги зберігання та евакуації транспортного засобу, за перерахування коштів сплачено комісію за всі платежі в розмірі 166,90 грн. на користь ТОВ «УПР».

Оскаржувана постанова 16 лютого 2021 року була направлена відповідачем Укрпоштою на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 листом із повідомленням про вручення № 340, який він отримав 20 лютого 2021 року.

Після того, як ОСОБА_1 отримав постанову, він побачив, що в тексті постанови є посилання penalty.gis.kievcity.gov.ua, за яким за номером ідентифікатора, яким є номер постанови, можна побачити фото/відео фіксацію правопорушення. Перейшовши за цим посиланням і отримавши відповідні матеріали, ОСОБА_1 не побачив підтвердження обставин, які зазначені в постанові, а саме те, що транспортний засіб зупинено ближче ніж за 10 метрів від місця виїзду з прилеглих територій.

Внаслідок таких дій позивача було позбавлено права володіння транспортним засобом, який належить на праві приватної власності, шляхом вимагання безпідставно стягнуто грошові кошти та накладено штраф.

Вказані обставини завдали моральної шкоди ОСОБА_1 , оскільки він вперше опинився в такій ситуації, подумав, що транспортний засіб вкрадено і звернувся до правоохоронних органів, від яких дізнався, що авто було доставлено на спеціальний майданчик, за це йому доведеться сплатити кошти, розмір цих коштів для позивача значний і необхідність їх сплати неочікувана та необґрунтована.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вказаною постановою, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Так, відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 статті 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

При цьому, похідною вимогою в розумінні п.23 ч.1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Колегія суддів звертає увагу, що пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Слід звернути увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Між тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов заявлено одним позивачем до одного відповідачів, одного щодо вимог, які належить вимагати від різних відповідачів.

Так, вимоги щодо повернення сплаченої суми за послуги з евакуації у розмірі 1270, 00 грн. з рахунку, який належить ТОВ «УКРТРАНСКОНТРАКТ» , щодо повернення позивачу сплаченої суми за збереження ТЗ на спец.майданчику у розмірі 144, 00 грн. з рахунку ГУНП у м. Києві , щодо повернення сплаченої комісії за здійснення платіжної операції у розмірі 166, 90 грн. з рахунку ТОВ «УПР» не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки вказані особи не тільки не відповідачами по справі, але й не є суб`єктами владних повноважень, дії яких оскаржуються позивачем. Повернення коштів, які були оплачені на рахунки юридичних осіб - не суб`єктів владних повноважень, в тому числі, комісії за здійснення платіжної операції, не є публічно-правовим спором та підлягає розгляду за правилами іншого виду судочинства (цивільного).

Відповідно до п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.4 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом до одного відповідача з вимогами, право вимог належить до різних відповідачів, що не заявлені у такому позові, та до того ж, підлягають розгляду в порядку різного судочинства, позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем підстави для об`єднання позовних вимог не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п.6 ч.4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи викладене, відповідно до ч.1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України виключається можливість об`єднання заявлених позивачем вимог в одній позовній заяві, з огляду на що, позовна заява відповідно до п.6 ч.4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поверненню позивачу.

Згідно ч.8 статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ч.6 статті 172 КАС України, згідно якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства, критично оцінюється судом, оскільки, по-перше, вказана норма стосується лише тих випадків, коли позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку різного судочинства, по-друге, є правом, а не обов`язком суду.

Оскільки Кодексом адміністративного судочинства надано суду право повертати позовні заяви, подані з порушенням правил об`єднання позовних вимог, позивач не заперечує, що ним таке порушення допущено, то немає жодних підстав стверджувати про незаконність ухвали, винесеної судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02 листопада 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків