Справа № 160/10867/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХАРЧОТОРГ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що:
- при здійсненні перевірки у посадових осіб Укртрансбезпеки було відсутнє направлення на перевірку для її проведення;
- надіслані позивачу копії акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та, здійснений на його підставі, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не засвідчені на відповідність оригіналу у передбачений законом спосіб;
- перевищення габаритно-вагових обмежень не було відображено посадовими особами Укртрансбезпеки в акті про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних/вагових параметрів, оскільки відповідний акт не складався, як то передбачено пп.4 п 4 Порядку №1007/1207;
- перевізнику не вручалася (не видавалася) довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, як того вимагає пп.5 п 4 Порядку №1007/1207;
- перевізнику не вручалося (не видавалося) інших доказів виміру або зважування транспортного засобу де б зазначалися результати здійснення габаритно-вагового контролю, та що було перевищено встановлені законодавством габаритно-вагові норми більше ніж на 5-20 %;
- в акті про проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, немає посилання на вимірювальне або зважувальне обладнання, яке було використано посадовими особами Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу;
- жодним документом не підтверджується проведення посадовими особами управління Укртрансбезпеки вимірювання або зважування транспортного засобу;
- в документах взагалі відсутні відомості пор справність обладнання, яким могло бути проведено перевірку габаритно-вагового контролю, оскільки за відсутності відомостей про справність вимірювальних приладів здійснення габаритно-вагового контролю не допускається;
- відповідач при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволило подальший рух транспортного засобу, що суперечить п.п.21-24 Порядку №879, п.2.4-Правил дорожнього руху;
- відповідач не повідомив позивача про дату та час розгляду справи про застосування щодо нього адміністративно господарських санкцій;
- оскаржувана постанова була направлена позивачу з порушенням строків її надіслання;
- в оскаржуваній постанові вказано, що вона складена на підставі Акту №263885 від 31.03.2021 року, який не був наданий (надісланий) позивачу;
- єдина діюча в Україні Методика виконання вимірювання по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем, або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі;
- позивачу невідомо яким чином відповідачем обраховано відстань перевезення 469 км. від місця навантаження до місця розвантаження.
08.07.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 08.07.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
29.07.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову та призначено розгляд справи по суті без виклику сторін з 30.08.2021 року.
11.10.2021 року від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов разом з відзивом на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначає, що спірна постанова винесена у передбачений законом порядок, та заперечуючи щодо наведених позивачем обставин зазначив що:
- транспортний засіб позивача було перевірено на підставі направлення на перевірку №009941 від 29.03.2021 року;
- зазначений в оскаржуваній постанові Акт №263885 від 31.03.2021 року складається в одному примірнику, зі змістом якого водій ознайомлений та ним підписаний;
- відповідач не наділений повноваженнями забороняти рух транспортним засобам з перевищенням габарито-вагових параметрів;
20.10.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про продовження строку для надання відзиву на позов задоволено та продовжено сторонам строк для вчинення процесуальних дій до 03.11.2021 року.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини.
На підставі направлення на перевірку №009941 від 29.03.2021 року посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області 31.03.2021 року проводилась рейдова перевірка на а/д Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв 75 км. + 800 м.
Під час вказаної рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб позивача марки МАЗ, державний номер НОМЕР_1 .
Посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області було проведено ваговий контроль за результатами якого встановлено порушення норм, які зазначені в п.22.5 Правил Дорожнього руху, затверджених постанвою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР), а саме, навантаження на здвоєну вісь склало 25,06 тонн, при допустимій нормі 16 тонн, що склало 56,62 % перевищення параметрів від нормативу.
Зважаючи на зазначене, посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області було віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та складено:
- Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №00711062 від 31.03.2021 року;
- Розрахунок №1842 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №007162 від 31.03.2021 року.
При перевірці документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1. ПДР України було виявлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні ватажу без відповідного дозволу.
У зв`язку з виявленням зазначеного порушення посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області було складено Акт від 31.03.2021 року №263885 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зазначено, що виявлено порушення абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України про автомобільний транспорт.
Повідомленням від 18.05.2021 року позивача запрошено до Укртрансбезпеки на 27.05.2021 року для розгляду справи на підставі Акту від 31.03.2021 року №263885.
Позивач вважаючи вказану постанову протиправною з матою її скасування звернувся осуду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стосовно неналежного розгляду відповідачем справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт з огляду на те, що позивач не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, суд зазначає наступне.
Постановою КМУ від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.
Так, приписами п. 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Відповідно до п. п. 25-26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно- господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Так, в матеріалах справи наявна копія вказаного повідомлення, при цьому, відсутні будь-які докази на підтвердження направлення чи вручення такого повідомлення позивачу.
Порядок оформлення матеріалів та розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, уповноваженими на те посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - уповноважені посадові особи) врегульовано інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України 24.04.2013 № 254 (далі - Інструкція № 254). Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 розділу ІІІ Інструкції №254 при розгляді справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена розглядати справи про адміністративне правопорушення, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 Кодексу, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі триваючого правопорушення - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.
Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу. При розгляді справи орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та інше.
Суд зазначає, що саме на орган державного контролю покладено обов`язок належного повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи про порушення шляхом вручення суб`єкту господарювання такого повідомлення під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Порядку містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема щодо розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Тобто, на момент винесення оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення.
Таким чином, спірна постанова у справі про порушення законодавства на автомобільному транспорті була складена за відсутністю позивача, якого, в свою чергу, не повідомлено про час та місце розгляду справи та пояснень по суті правопорушення, встановленого відповідачем, він не надавав, що призвело до порушення його прав, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, ознайомитись з її матеріалами, а також надати пояснення та заперечення, користуватись послугами правозахисника.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 405/7568/16, від в подібних правовідносинах.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано приписів вищевказаного Порядку №1567 та Інструкції №254 при проведенні процедури розгляду акта перевірки про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача законного права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.
Крім того, відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України(далі КМУ).
Згідно з вимогами п. 2, 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).
Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР, яким передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Водночас механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком №879.
Згідно з вимогами пп. 4 п. 2,16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.
За приписами пп. 28 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог нормативно-правових актів з питань безпеки на транспорті, та здійснює контроль за виконанням таких приписів.
Судом встановлено, що приєднані до матеріалів справи Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не містять інформації щодо характеристик вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг.
Відповідно до п. 3,8 Розділу ІІ Вимог №255,пересувний пункт повинен бути укомплектований, поміж іншого, таким технічним обладнанням: комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; габаритно-вагового контролю автомобіля комп`ютерна техніка; свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію; вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
В матеріалах справи відсутні належні докази, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.
Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 03.12.2019 у справі №557/322/17, якщо в матеріалах справи відсутні документи на пристрій, яким проводилося зважування транспортного засобу, це позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.
Крім того, згідно акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №00711062 від 31.03.2021 року вбачається, що позивачем допущено перевищення вагових параметрів на здвоєну вісь (осьові навантаження), а саме, замість допустимих 16 тонн навантаження становило 25,06 тонн, що склало 56,62 % перевищення параметрів від нормативу.
Разом з цим, як вбачається з довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення, відбувалося зважування окремих осей здвоєної осі і в подальшому ці дані складалися.
Згідно з пп.2 п.2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Відповідно до п.9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від № 255 від 28.07.2016 року, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Таким чином, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.
В той же час, у розрахунку №007162 від 31.03.2021 року відповідач зазначив, що одна вісь є здвоєною.
Отже, враховуючи, що у довідці відповідач зазначив, що є три вісі, визначення загальної маси автомобіля та навантаження на здвоєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну з осей є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на здвоєну вісь, вісі які утворюють здвоєну вісь, повинні зважуватись разом.
Також слід звернути увагу і на те, що Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08.
При цьому з пункту 19 Порядку №879 (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №671) вимога щодо необхідності наявності Методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, якою під час проведення такого контролю повинні керуватись Укртрансбезпека або її територіальні органи - виключена.
Разом з тим суд зазначає, що вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального обладнання) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, які проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, який на час розгляду справи є чинним.
Проте, на дату виникнення спірних правовідносин та винесення даного рішення, така методика спеціальним уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології не затверджена.
Суд зазначає, що виключення пункту 19 Порядку №879 вищезазначеної норми, на думку суду, свідчить лише про те, що Кабінетом Міністрів України усунуто вимогу про використання двох різних методик, затверджених різними центральними органами виконавчої влади, а не про те, що ним прийнято рішення про відсутність необхідності у застосуванні будь-яких методик при здійсненні габаритно-вагового контролю.
На підставі вищевикладеного, враховуючи положення ст.19 Конституції України щодо обов`язку органу державної влади та його посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд дійшов висновку, що чинним законодавством не встановлено альтернативних вимог щодо можливості проведення вимірювання (зважування) без застосування такої методики або відповідно до будь-яких інших методик.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень згідно приписів ст. 77 КАС України не доведено правомірності прийнятої постанови, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2294 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №2045 від 01.07.2021 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 2294 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЖХАРЧОТОРГ» судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2294,00 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто чотири гривні).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 РозділуVIIПерехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв