Справа № 809/2479/15
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2021 р. справа № 809/2479/15
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Могили А.Б.,
секретаря судового засідання Фолизюк Р.В.,
представників позивача Тершака Б.А., Палятинського В.І.,
представника відповідача Лаврука В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Колективного науково-виробничого підприємства "Нафтогазтехсервіс" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 04.12.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016, позов задовольнив повністю.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.06.2021 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
У ході касаційного розгляду судом здійснено заміну відповідача у справі його правонаступником - Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.
Позовні вимоги мотивовано тим, що за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки КНВП "Нафтогазтехсервіс" з питань правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток, в тому числі по взаємовідносинах із ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 по 30.06.2010, оформленої актом від 15.08.2011 за № 6508/23-2/22188145, ДПІ у м. Івано-Франківську 25.02.2014 прийняла спірні податкові повідомлення-рішення. Висновки податкового органу щодо нікчемності укладеного між позивачем та ПП ОСОБА_1 договору № 08/06-08 не відповідають дійсності, оскільки умови договору виконані сторонами у повному обсязі, наявність умислу на укладання договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, відповідачем не доведено, а тому вказаний правочин не може розглядатися як нікчемний з мотивів його завідомої суперечності інтересам держави і суспільства.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.09.2021 підготовче провадження продовжено до 03.10.2021. Згідно ухвали суду від 04.10.2021 підготовче провадження закрито, розгляд справи розпочато по суті.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов 14.09.2021, відповідач вказує про нереальність господарських операцій, на підставі яких формувався податковий кредит та валові витрати, а також про не підтвердження платником податку їх товарності відповідними доказами, що випливає із відсутності у ФОП ОСОБА_1 ресурсів і умов, необхідних для виконання робіт (надання послуг) за договором, укладеним із позивачем, а також доказів, які б розкривали зміст таких робіт (послуг) (т.2, а.с.235-249).
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Додатковою обставиною, яка підтверджує обґрунтованість позовних вимог вказали наявність постанови від 27.03.2019 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях директора КНВП "Нафтогазтехсервіс" ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 та ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України . Просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Звернув увагу на факти, які встановлені в кримінальних провадженнях відносно директора КНВП " Нафтогазтехсервіс " ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_1 та які підтверджують безтоварність господарських операцій. Просив суд відмовити в його задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
За наслідками позапланової виїзної документальної перевірки КНВП "Нафтогазтехсервіс" з питань правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток, в тому числі по взаємовідносинах із ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 по 30.06.2010, оформленої актом від 15.08.2011 за № 6508/23-2/22188145 (т.1, а.с. 21-61), ДПІ у м. Івано-Франківську 25.02.2014 прийняла податкові повідомлення-рішення:
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення такими, що не ґрунтується на вимогах закону, позивач звернувся із даним позов до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
В ході розгляду справи встановлено, що 08.06.2008 КНВП "Нафтогазтехсервіс" (замовник) і ПП ОСОБА_1 (виконавець) уклали договір за № 08/06-08 на інформаційні послуги, за умовами якого виконавець зобов`язався здійснити інформаційний моніторинг виробничо-технологічних даних нафтогазових родовищ України (згідно завдання), а замовник зобов`язався проводити оплату поетапно за виконані обсяги робіт (т.1, а.с. 173).
Для виконання вказаного договору ПП ОСОБА_1 відповідно договору № 87 від 09.08.2008 та трудової угоди залучав спеціалістів в галузі геології і розвідки нафтових і газових родовищ (т.1, а.с. 174 - 182).
Факт виконання умов договору від 08.06.2008 за № 08/06-08 підтверджується актами здачі приймання-робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, які вилучені у позивача згідно протоколу виїмки від 06.04.2011 (т.1, а.с. 63).
На підставі виданих ПП ОСОБА_1 податкових накладних позивач відніс до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів ПДВ на загальну суму 723117 грн. Також позивач відніс до складу валових витрат суму коштів, сплачену ПП ОСОБА_1 за виконанні роботи в розмірі 3615584 грн.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення події, обставин чи відповідних відносин або вчинення конкретної дії у спірних правовідносинах.
Правовідносини з приводу формування платником податку валових витрат у період до 01 квітня 2011 року регулювалися Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств ".
Відповідно до пункту 5.1 статті 5 цього Закону валові витрати виробництва та обігу, це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього ж Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.
У відповідності до підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).
За правилами абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Що ж до правовідносин з приводу формування платником податку податкового кредиту у період до 01 січня 2011 року, останні регулювалися Законом України "Про податок на додану вартість".
Об`єктом оподаткування ПДВ відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.
Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 цього Закону передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 7.5 статті 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (підпункт 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону).
У разі якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту (підпункт 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону).
Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами) (підпункт 7.2.6 цього пункту).
За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону).
У відповідності до статті 1 Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Це означає, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують відносини певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
З урахуванням висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 17.06.2021 в цій справі, в межах дослідження даної адміністративної справи судом надано оцінку обставинам справи щодо реальності вчинення спірних господарських операцій позивача з контрагентом, зокрема, досліджено відповідність первинних документів вимогам податкового законодавства; з`ясовано умови спірного договору та специфіки господарських операцій позивача з контрагентом; досліджено питання фактичної можливості ПП ОСОБА_1 виконання умов договору; досліджено фактичне проведення оплати; з`ясовано питання щодо обґрунтованості господарської мети та економічної доцільності при укладанні спірного договору.
Зокрема, в ході розгляду цієї справи судом встановлено, що придбані роботи відображені позивачем у бухгалтерському обліку та використані у власній господарській діяльності, а саме: передані НАК "Нафтогаз України". Претензії зі сторони НАК "Нафтогаз України" до позивача щодо неналежного виконання договірних умов відсутні, що підтверджується актом № 7 від 03.12.2010 здавання-приймання геологорозвідувальних робіт за договором про закупівлю геологорозвідувальних робіт №4/10 від 30.08.2010 (т.1, а.с. 82 -83).
Далі, отримані від НАК "Нафтогаз України" за виконані роботи кошти позивачем належним чином оподатковані, сплачені відповідні податкові зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість.
На час здійснення господарських операцій позивач та його контрагент - ПП ОСОБА_1 були зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, мали свідоцтва платників ПДВ.
Це означає, що ПП ОСОБА_1 належним чином відобразив у своїй податковій звітності господарські операції з надання послуг КНВП "Нафтогазтехсервіс" та сплатив відповідні податкові платежі.
Слід також відмітити те, що договірні взаємовідносини між позивачем та ПП ОСОБА_1 мали місце протягом тривалого часу, що передував періоду, який перевірявся. Зокрема, сторонами договору в 2005-2009 роках укладалися угоди та надавалися послуги, що підтверджує їх системний характер. Системний характер договірних відносин позивача з ПП ОСОБА_1 без порушень податкового законодавства встановлено постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 2а-2694/12/0970 і з таким висновком погодився Вищий адміністративний суд під час касаційного перегляду рішення суду першої інстанції (т.1, а.с. 130 - 142).
Виконання робіт за договором №08/06-08 від 08.06.2008 позивач замовляв у ПП ОСОБА_1 в порядку затвердженої першим заступником голови Державної геологічної служби та погодженої членом правління НАК "Нафтогаз України" Програми на виконання робіт за темою "Вивчення особливостей геологічної будови, напрямків та об`єктів пошуків родовищ вуглеводнів в межах слабо вивчених територій і стратиграфічних комплексів нафтогазоносних басейнів України", яка містить відповідне геологічне завдання та плановий кошторис витрат в розмірі 7000,00 тис. грн. (т.1, а.с. 143 - 165 ).
Відповідно до експертного висновку Державної комісії з експертизи геологічних проектів та кошторисів № 196-Тн від 19.03.2008, кошторисно-фінансові розрахунки за статтями вартості витрат на проведення науково-дослідних робіт за темою виконанні за нормативними показниками витрат НДДКР. Вказаною кошторисною документацією передбачено, зокрема, витрати на роботи, які виконують сторонні підприємства, установи, організації в розмірі 5024,94 тис. грн. (т.1, а.с. 165-166).
З метою реалізації вказаної програми 30.08.2010 НАК "Нафтогаз України" та КНВП "Нафтогазтехсервіс" уклали договір за №4/10, погодивши при цьому залучення третіх осіб, як співвиконавців для виконання умов договору (т.1, а.с. 77-80).
Пізніше, 8-9 грудня 2010 року відбулося засідання секції Науково-технічної ради Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" з питань геологорозвідувальних робіт на нафту і газ. На вказаному засіданні розглянуто питання звіту по завершеній роботі "Вивчення особливостей геологічної будови, напрямків та об`єктів пошуків родовищ вуглеводнів в межах слабо вивчених територій і стратиграфічних комплексів нафтогазоносних басейнів України (виконавець - КНВП "Нафтогазтехсервіс"). На засіданні секції прийнято рішення вважати результати роботи такими, що відповідають умовам договору та звіт прийнято (т.1, а.с. 191 - 192).
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що господарські операції підприємства позивача з його контрагентом ПП ОСОБА_1 мали реальний характер, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, первинними документами бухгалтерського та податкового обліку: договорами, актами прийому-передачі виконаних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, бухгалтерськими проведеннями.
Відповідність вказаних документів вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а податкових накладних - вимогам Закону України "Про податок на додану вартість" податковим органом не спростовується.
Зазначені докази в їх сукупності підтверджують факт реального виконання сторонами умов договору від 08.06.2008 за № 08/06-08 та відповідно правомірного формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по господарських операціях з виконання зазначеного договору.
Доводи податкового органу щодо нікчемності цього правочину спростовуються наведеними вище обставинами, та договорами на залучення до виконання робіт спеціалістів у сфері геолого-розвідувальних робіт та опрацювання даних ГДС.
Стосовно посилання відповідача на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом на виконання пункту 86.9 статті 89 Податкового кодексу України у зв`язку із отриманням вироку Івано-Франківського міського суду від 01.08.2013 та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.12.2013, згідно з якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212, частинами 1-3 статті 358 КК України, а ОСОБА_2 (директора КНВП «Нафтогазтехсервіс»), визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 212, частиною 1 статті 366 КК України, суд зазначає наступне.
У відповідності до згаданого вироку ОСОБА_2 , будучи директором КНВП «Нафтогазтехсервіс», являючись службовою особою, відповідальною за організацію та контроль фінансово-господарської діяльності підприємства, своєчасність повноту сплати підприємством податків, зборів, та інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування і введених у встановленому законом порядку, будучи наділеним правом укладати від імені підприємства угоди та підписувати і завіряти інші документи, переслідуючи мету на умисне ухилення від сплати ПДВ та податку на прибуток підприємства, вступив в змову з ОСОБА_1 , отримав від останнього завідомо неправдиві фінансово-господарські та бухгалтерські документи, в яких зазначено про придбання КНВП «Нафтогазтехсервіс» в ФОП ОСОБА_1 послуг у вигляді опрацювання даних свердловин та інші наукові роботи. В подальшому ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що надані ОСОБА_1 згадані вище договори та податкові накладні є підробленими, надав їх головному бухгалтеру КНВП «Нафтогазтехсервіс» ОСОБА_3 , якій не було відомо про їх походження, для проведення їх по бухгалтерському та податковому обліках, відповідно, остання на підставі підроблених податкових накладних незаконно формувала податковий кредит з ПДВ в листопаді-грудні 2008 року та січні-лютому, квітні-грудні 2009 року. В такий спосіб директор КНВП «Нафтогазтехсервіс» ОСОБА_2 ухилився від сплати ПДВ на загальну суму 723117 грн. В аналогічний спосіб ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що надані ОСОБА_1 акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) є підробленими, надав їх головному бухгалтеру КНВП «Нафтогазтехсервіс» ОСОБА_3 , якій не було відомо про їх походження для проведення їх по бухгалтерському та податковому обліках. Відповідно остання на підставі підроблених податкових накладних незаконно формувала валові витрати за 4-й квартал 2008 року та 1-4 квартали 2009 року. В такий спосіб директор КНВП «Нафтогазтехсервіс» ОСОБА_2 умисно ухилився від сплати податку на прибуток підприємства на загальну суму 903896 грн. Всього ОСОБА_2 умисно ухилився від сплати податків на загальну суму 1627013 грн.
Реалізуючи свої злочинні наміри щодо умисного ухилення від сплати податку на прибуток підприємства, ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що відомості в податковій звітності, зокрема в податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2008 рік, 1-4 квартали 2009 року є неправдивими, поставив в них свій підпис за керівника підприємства та відтиск печатки підприємства, тобто, завіривши, що подана інформація є правдивою і надав цим деклараціям статусу офіційного документа.
Як зазначено у вироку суду всього ОСОБА_1 особисто та за попередньою змовою з директором КНВП «Нафтогазтехсервіс» ОСОБА_2 умисно ухилився від сплати податків на загальну суму 3996529 грн., що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів (т.2, а.с.128-141).
В подальшому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10.07.2014 вирок суду від 01.08.2013 і ухвалу суду апеляційної інстанції від 09.12.2013 скасував, а справу направив на новий судовий розгляд.
Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.09.2017 виділено матеріали кримінальної справи №0907/1-999/2011 по епізоду про обвинувачення ОСОБА_2 за частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 366 КК України, ОСОБА_1 за частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212, частинами 1, 3 та 4 статті 358 КК України, в окреме провадження, присвоєно окремий номер відповідно до нумерації суду та повернуто таку виділену кримінальну справу прокурору Івано-Франківської області для організації додаткового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, вказаної в мотивувальній частині постанови (т.2, а.с.154-158).
Загалом, висновок контролюючого органу про нереальність операцій між позивачем та ПП ОСОБА_1 і, як наслідок, про порушення Підприємством правил формування податкового кредиту здійснено без аналізу господарських операцій та первинної документації й по суті такий ґрунтується лише на наданих у межах кримінального провадження поясненнях, однак такі обставини спростовані, у ході судового розгляду.
Що стосується ПП ОСОБА_1 , то постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.02.2020 звільнено від кримінальної відповідальності підсудного ОСОБА_1 , а кримінальну справу про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України в редакції 2001 року - закрито на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (т.2, а.с.146-153).
Зі змісту цього судового рішення вбачається, що ПП ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності, а справа закрита за строками давності за ухилення від сплати податків при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами, серед яких КНВП «Нафтогазтехсервіс» відсутнє.
Частиною 1 статті 69 цього Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (частина 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 6 статі 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Одночасно, частина 7 цієї статті визначає, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Отже, посилання відповідача на рішення в кримінальному провадженні відносно директора КНВП «Нафтогазтехсервіс» ОСОБА_2 , є недопустимим, оскільки у ході кримінального провадження встановлено, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, а тому вказане кримінальне провадження було закрито.
Інші, зазначені відповідачем обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
При цьому суд зауважує, що порушення певним виконавцем послуг у ланцюгу вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення позивачем вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, за умови відсутності фактів, які свідчать про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
Відповідачем в акті перевірки не наведено і не надано суду жодних беззаперечних доказів на підтвердження порушення КНВП «Нафтогазтехсервіс» податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності і що позивачу було відомо про такі порушення.
До того ж, на виконання ухвали суду про витребування копії висновку судово-економічної експертизи №49/259/263/19-28 від 25.02.2019, суду надано його примірник.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У спірному випадку орган державної податкової служби, який заперечує проти позову, не довів правомірності прийняття ним податкових повідомлень-рішень, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь Колективного науково-виробничого підприємства "Нафтогазтехсервіс" 487,28 грн. сплачених судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Рішення складене в повному обсязі 03 листопада 2021 р.