Справа № 280/3251/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
02 листопада 2021 року Справа № 280/3251/21 :

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у адміністративній справі
до Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663)
про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.04.2021 №Ф-907-50 про сплату боргу (недоїмки),-
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі №280/3251/21 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги від 06.04.2021 №Ф-907-50 про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити у повному обсязі.

Рішення в повному обсязі складено та підписано суддею 18.10.2021.

02.11.2021 від представника позивача через канцелярію суду (вх. №63114) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення з додатками та доказами направлення відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо строку звернення із заявою про стягнення правничих витрат суд зазначає.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Справа була розглянута судом за правилами загального позовного провадження.

05.10.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано суддею 18.10.2021.

02.11.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі.

Згідно трекінг коду №200 з сайту «Укрпошта», дана заява була відправлена представником позивача 10.10.2021.

Тобто строк на подачу заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача дотримано.

26.10.2021 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. №61533) подане клопотання, в якому представник просить суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, оскільки оскільки така категорія адміністративних справ є поширеною та не потребує значних зусиль при здійсненні професійної правничної допомоги, тому вартість послуг і робіт правничої допомоги, зазначених у наданих документах є не співміроною з фактично виконаними послугами ти роботами, та заявником не доведено обґрунтованість розміру гонорару, та обставини, що такі витрати були фактичними і неминучими по цій категорії справ. Заявлені витрати не підтверджені належними та допустимими доказами (не надано доказів, підтверджуючих оплату позивачем послуг, що надані адвокатом (відповідних доказів про ЇХ сплату, шо підтверджені банківською установою), тому вказані вимоги Позивача задоволенню не підлягають.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги відповідачем було укладено з адвокатським обєднанням «ЮРЛЮКССЕРВІС» договір про надання правової допомоги від 15.03.2021 №ЛОВ/2021 (копія знаходиться в матеріалах справи). Предметом даного договору є надання клієнту юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1 Розділу 1 Договору).

З матеріалів справи встановлено, що згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №КО-1 від 05.10.2021 позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Актом приймання передачі послуг від 05.10.2021 сторони погодили загальну вартість послуг у розмірі 7500,00 грн та вид послуг, чкий складається з наступного: підготовка позовної заяви, формування додатків та копій 2500,00 грн; відповідь на відзив 2000,00 грн; представництво в суді 10.08.2021 1500,00 грн; представництво в суді 05.10.2021 1500,00 грн.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката навдено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Суд зазначає, що вказана справа не є складною, має невеликий обсяг заявлених позовних вимог, останні є ідентичними та не потребували у представника значного часу на вивчення практики з цього приводу.

Однак така послуга як відповідь на відзив є складовою частиною позовної заяви та є надлишковою. За таких обставин суд відмовляє у цій частині.

Щодо представництва адвокатом у судових засіданнях суд зазначає, що згідно протоколу фіксування судового засідання, здійсненого за допомогою комплексу «Аккорд», присутність представника позивача підтверджена лише 05.10.2021.

Оцінивши надані докази, зважаючи на викладені обставини, заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл вказаних судових витрат слід задовольнити частково, у розмірі 4000,00 грн, які стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 132, 139, 241, 244, 252 та 255 Кодексу адміністративного України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69005, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663)

на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове судове рішення у повному обсязі виготовлено та підписано суддею 02.11.2021.

Суддя Р.В. Сацький