Справа № 753/14740/21
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/332/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2021 р.Дарницький районний суду м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участі секретаря судових засідань Радченка А.О.

представника позивача Маляра С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, 5а адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 до Дарницького районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Захарової Наталії Олександрівни ро визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 липня 2021 року матеріали позову передано судді Шаповаловій К.В.Фактично справу було передано судді 26 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року даний адміністративний позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами статті 268 КАС України з призначенням судового засідання на 16 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року замінено у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Захарової Наталії Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, первісних відповідачів: інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Захарову Н.О. та Управління патрульної поліції в м. Києві на належного відповідача - Департамент патрульної поліції та призначено судове засідання на 1 жовтня 2021 року.

27 серпня та 23 вересня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

1 жовтня 2021 року у судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що працівником поліції під час розгляду справи не було дотримано приписів норм КУпАП, не проведено належної підготовки до розгляду справи, не роз`яснено права позивачу, не забезпечено можливість скористатись правовою допомогою, не оголошено зміст постанови, що в сукупності свідчить про порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому постанова, винесена за результатами такого розгляду справи, підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, наявними в матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав.

У відзиві на позов відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вказав, що вчинене позивачем адміністративне правопорушення було зафіксоване належним чином за допомогою системи відеоспостереження «Безпечне місто», камерою № 10.32.8.23, на якому зафіксовано рух позивача по другорядній дорозі та ненадання переваги в русі автомобілям, що рухались по головній дорозі. Крім того, зауважив, що інспектор під час розгляду справи не перешкоджав позивачу користуватись допомогою адвоката в телефонному режимі. Інспектором дотримано порядку розгляду справи, роз`яснено права, а отже відсутні будь-які порушення, які надають підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також у судовому засіданні 1 жовтня 2021 року було допитано свідка ОСОБА_2 , яка під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором патрульної поліції була присутня в автомобілі позивача та фіксувала події на особистий мобільний телефон. Зокрема свідок вказала, що вона 30 червня 2021 року перебувала в автомобілі «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 Рухаючись у вказаному автомобілі, вони помітили працівників поліції, коли ті увімкнули проблискові маячки на своєму авто та вирішили зупинитись. Після зупинки авто, до них підійшов працівник поліції (чоловік), та надав на прохання водія своє посвідчення особи, роз`яснив права водію, водій попросив у інспектора надати йому докази вчинення ним правопорушення. Водієві було надано відео з фіксацією правопорушення, проте особисто свідок цього відео не бачила. Водій попросив працівника поліції скористатись допомогою адвоката, проте працівник поліції поставив йому запитання чи буде він отримувати постанову чи відмовляється, на що водій сказав, що не відмовляється отримувати постанову, проте хоче скористатись допомогою адвоката, на що працівник поліції повідомив, що він фіксує відмову, сів у службовий автомобіль та поїхав.

Розгляд справи було відкладено на 2 листопада 2021 року.

У судовому засіданні 2 листопада 2021 року заслухано додаткові пояснення представника позивача, а також досліджено відеозапис подій, що мали місце 30 червня 2021 року та були надіслані суду відповідачем, а також долучені до позовної заяви позивачем.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши відеозаписи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4420323 від 30 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП, винесеної лейтенантом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Захаровою Н.О. про те, що ОСОБА_1 30 червня 2021 року о 00 год. 34 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Драйзера, 14 в місті Києві по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі ,чим порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на нього штраф в розмірі 510 грн.

Звертаючись із позовною заявою, позивач зазначив, що інспектор Легенький А.А. не розпочинаючи розгляду справи повідомив водія про притягнення його до адміністративної відповідальності, при цьому не провів належну підготовку для розгляду справи, не роз`яснив усі права, відповідно до КУпАП, не розглянуто клопотання про залучення до розгляду справи адвоката позивача - Маляра С.А., при цьому не провів повний, всебічний та належний розгляд справи. Крім того, зауважив, що фактично справу розглядав інспектор Легенький А.А., а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підписана іншим інспектором Захаровою Н.О. Інспектором не було дотримано вимог статті 279 КУпАП, не оголошено зміст постанови.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної, поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху України, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі порушення, передбачені статтею 122 КУпАП.

Згідно із частиною другою вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд вказує, що відповідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналогічна за своїм змістом вимога міститься й у статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна також містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

Тобто, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Як вбачається з відео, що було долучено до матеріалів справи позивачем, інспектор патрульної поліції, зупинивши позивача, не повідомив причини зупинки, попросив надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вказавши, що водій сам розуміє за що його зупинили та що він саме порушив. При цьому без розгляду справи та роз`яснення прав відповідно до статті 268 КУпАП вказав, що водія буде притягнути до адміністративної відповідальності та він розуміє за що саме.

Пізніше, після ознайомлення із посвідченням водія, інспектор поліції повідомив позивачу, що ним розглядається справа відносно позивача за порушення правил дорожнього руху, а саме пункту 16.11 ПДР не надання переваги у русі транспортним засобам, що рухався головною дорогою. Роз`яснено позивачу права за статтею 63 Конституції України та стаття 268 КУпАП, зокрема право на подання скарг, заяв, клопотань, користуватись юридичною допомогою фахівцем в галузі права та оскарження дій інспектора у встановленому законом порядку.

Докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення інспектором було надано для огляду лише за клопотанням позивача.

Зокрема, інспектором було повідомлено, що відповідна фіксація порушення позивачем правил дорожнього руху зафіксована за допомогою системи відеоспостереження «Безпечне місто». Під час огляду вказаного відео, позивач зауважив, що на відео не можливо зрозуміти, який саме автомобіль рухається, оскільки окрім чорного кольору автомобіля не зафіксовано ані марки автомобіля, ані державного номерного знаку.

Положеннями частини першої статті 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право надавати правову допомогу особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані відомості про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з відео, долученого до позовної заяви інспектором патрульної поліції було повідомлено позивача про розгляд справи відносно нього щодо порушення ПДР, зазначено, який саме пункт правил дорожнього руху порушено водієм, а також роз`яснено, що вказаний пункт визначає. Крім того, інспектором роз`яснені права позивачу відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, зокрема подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права оскаржити постанову по справі, що спростовує твердження позивача про те, що інспектором патрульної поліції не було роз`яснено позивачу його права.

Частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як убачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

На підставі частини третьої статті 258 КУпАП, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина третя статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог статті 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Приписами частини третьої статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Правова позиція Верховного Суду по наведеній категорії справ, викладена в постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення спору.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 червня 2020 року серія ЕАН 4420323 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на технічний засіб, за допомогою якого міг здійснюватися відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху.

До відзиву відповідачем було надано запис з нагрудної камери працівників поліції, який частково зафіксував події 30 червня 2021 року, а саме з моменту ознайомлення водія з фіксацією правопорушення за допомогою системи відеоспостереження «Безпечне місто», відеозапис подій, що мали місце в день з моменту зупинення транспортного засобу інспектором, відповідачем суду надано не було. Крім того, відповідачем долучено до відзиву відеофайл з системи відеоспостереження «Безпечне місто».

Вказаний відеофайл містить назву камера № 10.32.8.23, при цьому працівниками поліції не надано суду доказів місця розташування вказаної камери, а наявний відеофайл не дає можливості встановити адресу вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, з вказаного відеофайлу не можливо ідентифікувати марку автомобіля, а також державний номерний знак на підтвердження вчинення інкримінованого правопорушення саме позивачем у справі.

Стосовно твердження представника позивача про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена інспектором Захаровою Н.О., хоча вона не була присутня під час розгляду справи, а справу розглядав інспектор Легенький А.А., відповідач у відзиві зазначив, що 30 червня 2021 року в екіпажі «Рубін-304» знаходилось 2 працівники поліції, а планшетний пристрій перед патрулюванням реєструється на одну особу з екіпажу, при цьому розглядати справу про адміністративне правопорушення має право будь-який інспектор із екіпажу, що відповідає приписам статті 283 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому суд зауважує, що відповідачем не надано посилання на конкретний пункт Інструкції на підтвердження зазначеного, а приписи статті 283 КУпАП визначають зміст постанови у справі адміністративне правопорушення та не містять будь-яких норм, щодо порядку розгляду справи.

Щодо зауваження представника позивача про незабезпечення інспектором патрульної поліції можливості позивачу скористатись правовою допомогою фахівця в галузі права, суд зазначає таке.

У відповідності до частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Як вбачається із відеозапису, долучено до матеріалів справи, інспектором було роз`яснено позивачу його право скористатись правовою допомогою, після ознайомлення водія із відеофайлом з системи відеоспостереження «Безпечне місто» ОСОБА_3 заявив інспектору клопотання про те, що він потребує допомоги його адвоката. На відеозаписі зафіксовано, що позивач зателефонував своєму адвокатові Маляру С.А. , який через систему гучного зв`язку телефону повідомив інспектору своє ім`я та прізвище та повідомив, що він має намір приїхати до місця події для надання правової допомоги позивачу.

Інспектор патрульної поліції повідомив позивачу, що роз`яснив йому його права та запитав чи бажає водій скористатись допомогою адвоката, в той же час відеозапис, що долучений до матеріалів справи спростовує такі доводи інспектора, та підтверджуй той факт, що зазначене питання інспектором водію не ставилось.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що на клопотання водія та особи, яка представилась працівнику поліції як адвокат Маляр С.А., про надання можливості ОСОБА_1 скористатись правовою допомогою, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Отже, такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 640/16220/16-а та від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року серія ЕАН № 4420323 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час подання позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, в той же час, відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18), у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270,00 грн.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення складає 454 грн

Отже, з урахуванням частини першої статті 139 КАС України, з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАН № 4420323 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року винесену лейтенантом поліції 1 батальйону 2 роти УПП в м. Києві Захаровою Наталією Олександрівною (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) за частиною другою статті 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Шаповалова