Справа № 160/17920/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2021 року Справа № 160/17920/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 08.02.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2021р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Харченко Т.В. про накладення штрафу від 08.02.2019р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 5944,00 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2021р. зазначена позовна заява була залишена без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у прохальній частині позову номеру виконавчого провадження у якому прийнято оскаржувану позивачем постанову про накладення штрафу від 08.02.2019р. у відповідності до вимог п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням вимог ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оригіналу документу про сплату судового збору в сумі 908,00 грн. у відповідності до вимог ст.4 Закону України "Про судовий збір", ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду 21.10.2021р. позивачем було подано, а саме: оригінал документу про сплату судового збору, уточнений позов та заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом від 18.10.2021р. на виконання приписів ч.3 ст.161, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши вищевказані подані позивачем документи, вивчивши зміст заяви про поновлення строку звернення до суду та додані до неї докази на підтвердження причин поважності пропущення такого строку, суд приходить до висновку про відсутність обгрунтованих підстав для визнання судом причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, наведених у заяві від 18.10.2021р., поважними, а відповідно, необхідність повернення даного позову позивачеві у відповідності до вимог ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Так, у поданій позивачем 21.10.2021р. заяві про поновлення сроку звернення до суду з цим позовом від 18.10.2021р. позивач, як на поважність причин пропуску такого терміну посилається на те, що довідався про існування оспорюваної постанови 28.05.2021р. та негайно звернувся за правовою допомогою і подав позов до суду 10.06.2021р., що підтверджується відомостями з сайту суду, проте, його позов був залишений без руху за ухвалою від 15.06.2021р. у справі №160/9309/21, яку позивач зазначає, що не отримував та 03.09.2021р. за ухвалою суду йому було повернуто його позов про що він дізнався лише 23.09.2021р., у зв`язку із чим він у найкоротші строки - 01.10.2021р. (інформація зафіксована на сайті суду) знову звернувся до суду з цим позовом. У зв`язку із наведеним, позивач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом повинен вираховуватися з 28.05.2021р. з урахуванням вищенаведених обставин та просить визнати вищенаведені обставини поважними причинами пропуску такого строку та поновити йому пропущений ним строк звернення до суду з цим позовом. Окрім того, у наведеній заяві позивач посилається на те, що бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є тривалим правопорушенням, у зв`язку із чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 25.03.2020р. у спарві №175/3995/17-ц.

Дослідивши вищенаведені причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та можливості визнання судом поважності вказаних причин з метою поновлення строку звернення до суду з цим позовом, судом встановлено такі обставини.

Дійсно, позивач із зазначеним позовом звернувся до суду 10.06.2021р., що підтверджується змістом ухвал від 15.06.2021р. та від 03.09.2021р. у справі №160/9309/21, які наявні у справі.

Вказані ухвали були оприлюднені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 24.06.2021р. ( ухвала від 15.06.2021р.) та 06.09.2021р. ( ухвала від 03.09.2021р.).

При цьому, зі змісту наведених ухвал видно, що позов у справі №160/9309/21 було залишено без руху, а в подальшому повернуто позивачеві з підстав не усунення недоліків позову та встановлено, що ухвала суду про повернення позову була направлена судом на адресу позивача згідно рекомендованого поштового відправлення за номером 470, проте, конверт із відповідним поштовим відправленням 30.07.2021р. повернуто на адресу суду з відміткою установи поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання".

Наведені ухвали суду набрали законної сили та доказів їх оскарження в апеляційному порядку позивачем до заяви не додано.

Таким чином, із аналізу вищенаведених обставин та враховуючи, що позивач подавши позов 10.06.2021р. до суду не забезпечив отримання вищевказаних ухвал через засоби поштового зв`язку, при цьому, як добросовісний учасник процесу мав можливість ознайомитися із вказаними ухвалами на сайті суду та у Єдиному державному реєстрі, які були оприлюднені 24.06.2021р. та 06.09.2021р., відповідно, хоча поважних причин не ознайомлення з ними з червня по вересень 2021р. у заяві не навів та доказів таких не надав, з урахуванням того, що позивач користується вказаними ресурсами (сайтами), що видно із його заяви, можна дійти висновку, що вищенаведені причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть бути визнані судом поважними.

При цьому, роблячи такий висновок судовм враховується і те, що відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 1 статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статті 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до пунктів 21 та 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком. У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, надсилання копії ухвали суду першої інстанції рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу особи, вказану останньою у адміністративному позові, є належним виконанням обов`язків судом першої інстанції щодо направлення копії судового рішення. Оскільки, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху позивачеві направлялась рекомендованою кореспонденцією, яку повернуто до суду за закінченням встановленого строку зберігання, тобто з незалежних від суду причин, позивач, вважається таким, що був належно повідомлений про залишення його позовної заяви без руху.

У контексті подібних (схожих) фактичних передумов до такого самого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 березня 2019 року у справі №826/4285/18, від 13 лютого 2020 року у справі №640/20945/18 та інших.

В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом належних процесуальних дій.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Як встановлено судом, ухвала суду від 15.06.2021р. про залишення позову без руху була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.06.2021р. (що підтверджується відповідною інформацію) https://reyestr.court.gov.ua/Review/97795106, а тому позивач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Окрім того, і ухвала суду від 03.09.2021р. про повернення позовної заяви позивачеві була оприлюднена в в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.06.2021р. (що підтверджується відповідною інформацію) https://reyestr.court.gov.ua/Review/99356856.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами статті 44 КАС України.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №821/818/16 та інших.

До того ж, судом не встановлено жодних обставин, які б перешкоджали позивачу та/або його представнику ознайомитись та отримати повний текст ухвали у період з червня по вересень 2021 року безпосередньо в адміністративному суді.

А отже, посилання позивача у заяві про неотримання ухвали суду є неспроможними, спростовуються наведеними вище обставинами, а відповідно, викладені у заяві обставини про те, що позивач довідався про повернення його позову лише 23.09.2021р. нічим не підтверджені, тому не можуть бути визнані судом як поважні причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позивачу було надано достатній строк для усунення недоліків позову та вжито всіх необхідних заходів з метою повідомлення останнього про залишення такої заяви без руху.

Судом також відхиляються аргументи позивача з приводу того, що бездіяльність державного виконавця, посадових органів ДВС є триваючим пропущенням, у зв`язку із чим початок перебігу строків на її оскарження автоматично відкладаються, про що зазначено у правовій позиції Верховного Суду від 25.03.2020р. у справі №175/3995/17-ц, з огляду на те, що предметом спору у даній справі є не бездіяльність державного виконавця, а навпаки, прийняття оскаржуваної постанови від 08.02.2019р., що не є подібними правовідносинами, які розглядаються у даній справі, а тому наведена правова позиція, викладена у наведеній справі не підлягає застосуванню до даних правовідносин у порядку ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа «Каменівська проти України»): «…право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Враховуючи зазначене, адміністративний суд у поданій позивачем заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом від 18.10.2021р. не вбачає обгрунтованих підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску позивачем такого строку, у зв`язку із чим викладені у наведеній заяві причини пропуску строку звернення до суду слід визнати неповажними.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також при вирішенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом судом були враховані і висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» про те, що право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави, а також і рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України», яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., про те, що причини поважності пропуску строку звернення до суду повинні бути досліджені судом та повинні бути обгрунтованими та вмотивованими.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що суд не встановив поважних причин пропуску такого строку у наведені заяві, даний позов підлягає поверненню позивачеві на підставі ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. ч. 2 ст. 123, п.9 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 08.02.2019р. - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною у позовній заяві адресою.

Роз`яснити позивачеві, що згідно ч.8 ст.169 вказаного Кодексу, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва