Справа № 816/1231/15
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2021 року

Київ

справа №816/1231/15

адміністративне провадження № К/9901/33013/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (судді Бартош Н. С., Григоров А. М., Подобайло З. Г.) у справі № 816/1231/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

Суть спору

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач), у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ № 565-о від 16 лютого 2015 року про його звільнення, поновлення його на посаді та відшкодування втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ № 565-о про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено його на посаді заступника директора департаменту - начальника управління кластерного аналізу Координаційно-моніторингового департаменту ДФС України. Стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 013 836,80 грн без урахування податків та зборів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції представник ДФС України оскаржив указане рішення в апеляційному порядку.

До апеляційного суду від ДФС України надійшло клопотання про здійснення процесуального правонаступництва та заміни відповідача у справі - ДФС України його правонаступником - Державною податковою службою України (далі - ДПС України).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року клопотання ДФС України задоволено та допущено у справі заміну первісного відповідача ДФС України його правонаступником ДПС України.

Замінюючи ДФС України на ДПС України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р публічно-владні функції ДФС України, що припиняється, було передано ДПС України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції.

03 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДПС України, у якій скаржник просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну ДФС України на належного, в порядку процесуального правонаступництва, відповідача - ДПС України.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру ДФС України перебуває в стані припинення та не є припиненою, оскільки процес реорганізації не є завершеним та не передано все майно, права та обов`язки ДСФ України до ДПС України, а тому ДПС України не повинно бути відповідачем у цій справі. Крім того скаржник зауважує, що позивача поновлено на посаді заступника директора департаменту - начальника управління кластерного аналізу Координаційно-моніторингового департаменту ДФС України, а тому вимоги стосуються іншої юридичної особи, а не ДПС України.

03 вересня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Соколов В. М., суддів Єресько Л. О., Загороднюк А. Г.

Верховний Суд ухвалою від 21 вересня 2021 року відкрив касаційне провадження за вищевказаною касаційною скаргою.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В. М. від 01 листопада 2021 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.

Застосування норм права та висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час учинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходить з такого.

Статтею 52 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5, 6 вказаного Порядку, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Відтак якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

У даній справі предметом судового контролю, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - ДФС України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до ДПС України.

Задовольняючи клопотання ДФС України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що правонаступництво між ДФС України і ДПС України випливає з постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р.

Верховний Суд уважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними з огляду на таке.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Установлено, що ДФС України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до Наказу ДПС України «Про початок діяльності Державної податкової служби України» від 28 серпня 2019 року №36 розпочато виконання ДПС України функцій і повноважень ДФС України, що припиняється.

З матеріалів справи слідує, що 17 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи про державну реєстрацію ДПС України як юридичної особи, та про внесення рішення засновників (учасників) ДФС України щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації.

Проте запис про припинення ДФС України у Реєстрі на момент вирішення судом апеляційної інстанції питання про заміну відповідача ДФС України його правонаступником ДПС України був відсутній.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Спір у цій справі виник у відносинах публічної служби і стосується поновлення позивача на посаді заступника директора департаменту - начальника управління кластерного аналізу Координаційно-моніторингового департаменту ДФС України із одночасним стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У такому випадку заміна ДФС України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Ураховуючи, що суть спору у цій справі не стосується публічно-владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент вирішення судом питання про заміну відповідача до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС України, висновок суду апеляційної інстанції про вибуття ДФС України і наявність підстав для її заміни на ДПС України є передчасним.

Аналогічна за своєю суттю правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 826/14904/18, від 13 травня 2021 року усправі № 826/2850/17, від 03 червня 2021 року у справі № 640/19105/19.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про заміну відповідача у справі ДФС України його правонаступником ДПС України.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.

Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 816/1231/15 скасувати.

У задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про заміну відповідача у справі Державну фіскальну службу України його правонаступником Державну податкову службу України у справі № 816/1231/15 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько ,

А.Г. Загороднюк,

Судді Верховного Суду