Справа № 440/10068/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 03 листопада 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/10068/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Лубенської РДА про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2021 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в якій просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити допомоги при народженні дитини, призначеної Управлінням соціального захисту населення Хорольської РДА.

Позов обґрунтований тим, що не заважаючи на прийняття Управлінням соціального захисту населення Хорольської РДА рішення про призначення державної допомоги при народженні дитини, така допомога Центром не виплачується.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, до участі у справі в якості співвідповідача залучено Управління соціального захисту населення Хорольської РДА.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року допущено процесуальне правонаступництво та здійснено заміну відповідача у справі № 440/10068/21 Управління соціального захисту населення Хорольської РДА на Управління соціального захисту населення Лубенської РДА.

Відповідачі позов не визнали та у відзивах на позов просили у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що рішенням суду у справі № 440/4455/19 на Управління соціального захисту населення Хорольської РДА зобов`язання щодо виплати гр. ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини не покладались, а відтак з днем прийняття Управлінням соціального захисту населення Хорольської РДА рішень від 28 лютого 2020 року та від 16 березня 2020 року про призначення державної допомоги при народженні дитини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 440/4455/19 вважається виконаним належним чином та у повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 440/4455/19 визнано дії Управління соціального захисту населення Хорольської РДА щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправними; зобов`язано Управління соціального захисту населення Хорольської РДА прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вищевказаного судового акта Управлінням соціального захисту населення Хорольської РДА 28 лютого 2020 року та 16 березня 2020 року прийнято рішення про призначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Невиплата призначеної допомоги стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 3 Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII /далі - Закон № 2811-XII/. Цей Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Частиною першою статті 5 Закону № 2811-XII передбачено, що всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №440/4455/19 Управлінням соціального захисту населення Хорольської РДА прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичним місцем проживання/перебування на території України є: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, копії яких наявні в матеріалах справи.

Частиною другою статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Таким чином, право на отримання допомоги при народженні дитини є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Суд зазначає, що позивач та її дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

Навпаки, наявність у позивача та її дітей статусу внутрішньо переміщених осіб надає їй спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню соціальних виплат, гарантованих державою, у т.ч., допомоги при народженні дитини.

Парламентська асамблея Ради Європи 12 жовтня 2016 року ухвалила дві резолюції щодо України, в яких закликала українську владу: спростити, наскільки це можливо, повсякденне життя мешканців непідконтрольних територій і переміщених осіб з цих районів за рахунок скорочення адміністративних процедур щодо доступу до виплати пенсій і соціальної допомоги та сприяння доступу жителів до правосуддя шляхом належного оснащення та кадрового забезпечення судів у районах, підконтрольних уряду, чия юрисдикція була поширена на непідконтрольні території (16.3).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З аналізу положень Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" слідує, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. А відтак, неможливість своєчасного звернення одного з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі №226/318/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 243/6956/1, від 20 листопада 2018 року у справі №226/317/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №226/2082/16-а.

Суд констатує, що з урахуванням інтересів дитини позивача та обставин, встановлених судом, позивач має право на призначення державної допомоги при народженні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, в межах даної справи в обґрунтування підстав не здійснення виплати відповідної допомоги відповідач у відзиві на позовну заяву наголосив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року у справі №440/4455/19 не вирішувалося питання щодо зобов`язання здійснити виплату допомоги при народженні дитини або питання щодо стягнення допомоги при народженні дитини з відповідача на користь позивача.

Відхиляючи таке твердження, суд зазначає, що в силу вимог частини першої статті 5 Закону № 2811-XII державна допомога при народженні дитини призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Варто врахувати, що вирішуючи спір в межах справи № 440/4455/19, суд, зважаючи на те, що на час вирішення цієї справи рішення про призначення відповідної допомоги відповідачем не прийнято та суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, позовну вимогу про зобов`язання Управління соціального захисту населення Хорольської РДА виплатити позивачу державну допомогу при народженні дитини визнав передчасною.

Викладене не позбавляє відповідача виконання в силу закону покладених на нього повноважень з виплати призначеної допомоги при народженні дитини в порядку та розмірі, що встановлені статтею 12 ЗУ "Про державну допомогу сім`ям з дітьми". Доказів на спростування викладеного суду не надано.

Зважаючи на встановлені вище обставини у справі, суд приходить до висновку, що відповідачем недоведена правомірність дій щодо невиплати призначеної позивачу допомоги при народженні дитини в порядку та розмірі, що встановлені статтею 12 ЗУ "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої названої статті Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Обираючи належний спосіб захисту порушених відповідачем соціальних прав позивача, суд, керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями Управлінням соціального захисту населення Хорольської РДА рішень від 28 лютого 2020 року та від 16 березня 2020 року про призначення державної допомоги при народженні дитини позивачу з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року призначено допомогу в розмірі 10320,00 грн., з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року - 860,00 грн., з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року - 860,00 грн.

Як вже зазначалось судом, частиною першою статті 12 Закону № 2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

З огляду на вищевикладене судом визнано за необхідне позовні вимоги задовольнити частково шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Лубенської РДА нарахувати та виплатити позивачу державну допомогу при народженні дитини в розмірі 41280,00 грн. з розрахунку: за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року в розмірі 10320,00 грн., з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року по 860,00 грн. щомісячно, з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року по 860,00 грн. щомісячно.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лубенської РДА.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Управління соціального захисту населення Лубенської РДА (площа Академіка Олексія Бекетова, 19, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лубенської РДА (площа Академіка Олексія Бекетова, 19, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) державну допомогу при народженні дитини в розмірі 41280,00 грн. з розрахунку: за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року в розмірі 10320,00 грн., з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року по 860,00 грн. щомісячно, з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року по 860,00 грн. щомісячно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лубенської РДА (площа Академіка Олексія Бекетова, 19, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрат зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Чеснокова