Справа № 420/780/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/780/21
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Лидер" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року (суддя Марин П.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.03.2021) по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Лидер" до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2021 року ДП "Лидер" звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №221990 від 23.11.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у задоволенні позову підприємства було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, ДП "Лидер" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позов.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції обмежившись загальними висновками про підтвердження матеріалами справи вчинення позивачем порушення та правомірність оскаржуваної постанови, не дав належної оцінки доводам позовної заяви, зокрема щодо відсутності доказів вчинення порушення та недодержання процедури притягнення до відповідальності. Також, апелянт звернув увагу, що суд першої інстанції, зазначивши, що відповідачем відзиву на позов подано не було, не кваліфікував це як визнання позову.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21 жовтня 2020 року працівниками Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 203 км + 500 м автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Ozgul реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать на праві власності ДП "Лидер".

Під час габаритно-вагового контролю було складено довідку №040327 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 21.10.2020 року, квитанцію №118967 від 21.10.2020 року та акт №035127 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 21.10.2020 року (а.с. 18-20).

Згідно Довідки №040327 та Квитанції №118967 фактична маса транспортного засобу становить 33,55 тонн при нормативно допустимій 40 т, навантаження на першу вість становить 5,30 т, на другу 4,10 т, третю 9,00 т, четверту 7,25 т, п`яту 7,80 т.

З Акту №035127 вбачається, що навантажені на строєну вісь становить 24,15 т при нормативно допустимому 22 т.

У зв`язку чим посадовою особою, що проводила перевірку складено акт №250613 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.10.2020 року, яким зафіксовано, що під час перевірки транспортного засобу MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Ozgul реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено порушення, а саме що навантажені на строєну вісь 24,15 т. при нормативно допустимому 22 т.

Отримавши на 23 листопада 2020 року запрошення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач за допомогою адвоката звернувся до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки із клопотанням про відкладення розгляду справ з 13:00 до 16:00 год. 23 листопада 2020 року (а.с. 12, 14).

За результатами розгляду вищевказаних документів Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 23 листопада 2020 року прийнято постанову №221990 про застосування до ДП "Лидер", на підставі абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8 500 грн. (а.с. 22).

Вважаючи дану постанову протиправною, підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову ДП "Лидер" суд першої інстанції вважав доведеним факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних параметрів, а тому визнав оспорювану постанову управління Укртрансбезпеки правомірною.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого перевіряє, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-ХІІ), частиною другої статті 29 якого визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті 6 цього Закону визначено, що загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування та здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III Кабінет Міністрів України постановою від 08.11.2006 року №1567 затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю (Укртрансбезпеки) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою КМУ №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку №879).

За змістом пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Як зазначалося вище та не спростовується позивачем, 21 жовтня 2020 року посадовою особою управління Укртрансбезпеки виявлено, що навантаження на строєну вісь транспортного засобу, що належить ДП "Лидер", становить 24,15 т при нормативно допустимому 22 т.

Згідно з абзацом 14 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на доведеність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 9,77% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірне застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 грн. постановою від 23.11.2020 року №221990 за порушення Закону №2344-III. Підстав для її скасування позивачем не доведено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ДП "Лидер" щодо недодержання процедури притягнення до відповідальності, колегія суддів дійшла висновку, що вони не вплинули на можливість підприємства захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей контролюючому органу задля правильного установлення обставин та обґрунтованості висновків, та відповідно, не призвели до необґрунтованості/помилковості висновків контролюючого органу. Наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать про порушення позивачем пункту 22.5 ПДР України.

З приводу аргументу апелянта щодо неподання відповідачем відзиву на позов, що фактично свідчить про визнання ним позовних вимог, то колегія суддів вважає його хибним. Так, частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Вказана норма, як з неї вбачається, не містить імперативних приписів щодо дій суду в разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву. В той же час ця норма наділяє суд повноваженнями на власний розсуд вирішувати як діяти в зазначеній ситуації. Поряд з цим варто зауважити, що частиною другою статті 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження вчинення ним порушення ПДР спростовуються матеріалами справи, при цьому доказів на спростування зазначеного позивачем надано не було.

Слід додати, що відповідно статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Аналіз наведених норм у сукупності дає підстави для висновку, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №221990 від 23.11.2020 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ДП "Лидер". Доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують таких висновків суду, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Лидер" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов