Справа № 160/13002/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
02.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головнеого управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства в період з 01.07.2011 року по 19.06.2020 року протиправною;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
08.09.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Зазначив, що 19.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління із заявою про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника (матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ), маючи статус особи з інвалідністю з дитинства, що підтверджено випискою із акту огляду МСЕК від 23.06.2006 № 536107.
До 01.07.2011 позив отримував пенсію по втраті годувальника як непрацездатний член сім`ї - дитина, яка навчається за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до досягнення нею 23 років.
На теперішній час, з 19.06.2020 (дати звернення) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії по втраті годувальника як дитина, яка стала інвалідом до досягнення 18 років.
Щодо підстав призначення та поновлення пенсії по втраті годувальника Головне управління зазначило наступне.
Відповідно до статті 36 Закону України № 1058-ІУ пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;
3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
З 05.09.1996 на обліку в управлінні Пенсійного фонду України перебував ОСОБА_3 , як отримувач пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , на неповнолітню доньку ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що в пенсійній справі відсутні відомості щодо інвалідності позивача, пенсія по втраті годувальника відносилась до категорії справ - діти померлого годувальника, які не досягли 18 років.
З лютого 2001 року пенсію по втраті годувальнику на неповнолітню ОСОБА_1 переоформлено на опікуна ОСОБА_4 .
Звертає увагу, що відповідно до медичного висновку № 43 від 10.10.2001 ОСОБА_1 визнано інвалідом з дитинства у віці до 16 років. Зазначив, що інших висновків МСЕК до органу Пенсійного фонду ані позивачем, ані опікуном надано не було.
Тож, строк виплати пенсії по втраті годувальника було обмежено повноліттям (18 років) позивачки, тобто до 01.07.2006 року.
15.06.2006 року ОСОБА_1 звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення пенсії по втраті годувальника на її ім`я. Розпорядженням від 15.06.2006 пенсія по втраті годувальника з 01.07.2006 переоформлена на повнолітню ОСОБА_1 , як дитину, яка навчається за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до досягнення нею 23 років.
Звертає увагу, що позивач у своїй позовній заяві стверджує, що вона при зверненні до Пенсійного фонду надавала виписку із акту огляду МСЕК № 536107 про встановлення їй інвалідності III групи безстроково. Проте, зазначена виписка із акту огляду МСЕК № 536107 виписана 19.07.2006, а зверталась вона 15.06.2006.
Зазначив, що 14.09.2006 року ОСОБА_1 звернулась до органу праці та соціального захисту населення Баглійського РВК із заявою про призначення їй соціальної допомоги як непрацюючому інваліду з дитинства III групи та надала виписку із акту огляду МСЕК № 536107 від 19.07.2006. Таким чином, на обліку як інвалід з дитинства III групи вона перебуває в органі соціального захисту населення Баглійського РВК з 23.06.2006 по теперішній час.
23.06.2011 року ОСОБА_1 виповнилось 23 роки.
Таким чином, з 01.07.2011 у зв`язку з виповненням 23 років, позивачу припинено виплату пенсії по втраті годувальника як непрацездатному члену сім`і померлої та закрита справа у зв`язку з закінченням строку виплати.
Зазначив, що після припинення виплати пенсії по втраті годувальника до 19.06.2020 ОСОБА_1 не зверталась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення/поновлення пенсії по втраті годувальника, як дитина померлого годувальника, яка стала інвалідом до досягнення нею 18 років та не надавала висновків МСЕК щодо встановлення їй групи інвалідності з дитинства безстроково.
Стосовно суми у розмірі 226 800,00 грн, яку позивач просить стягнути з Головного управління, відповідач зазначив, що відповідно до ст. Закону України № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії, здійснює перерахунок пенсій та підготовляє документи для її виплати. Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку та виплати пенсії.
Адміністративний суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати заборгованість з виплати пенсії.
Зауважив, що за умови доведення, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області порушив права позивача щодо здійснення нарахування і виплати пенсії по втраті годувальника за період з 01.07.2011 по 19.06.2020, адміністративний суд, відповідно до підстав, повинен визнати такі дії протиправними і зобов`язати Головне управління здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.
На підставі вищевикладеного, зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю з дитинства III групи.
У віці 7 років позивач втратив матір, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . До 2001 року позивач мешкав разом з батьком, ОСОБА_3 , який був позбавлений батьківських прав.
З 05.09.1995 р. по 2001 р. - пенсію у зв`язку з втратою годувальника на дитину інваліда, отримував батько позивача, ОСОБА_3 .
21.02.2001 року опікуном позивача стала тітка, ОСОБА_4 .
З 2001 р. по 23.06.2006 року - пенсію у зв`язку з втратою годувальника на дитину інваліда, отримував опікун ОСОБА_4 .
З 2006 р. по 2011 рік позивач отримував від ПФУ пенсію по втраті годувальника, як особам до 23 років, які продовжують навчання.
Позивач з 2006 року і по теперішній час (безперервно) перебуває на обліку в Південному управлінні праці та соціального захисту населення Департаменту соціальної політики КМР, як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з 14.09.2006 року.
09.06.2021 р. позивач звернувся до Департаменту соціальної політики КМР із заявою про виплату одноразової допомоги у зв`язку з негативними наслідками поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19 у сумі 1 000 гривень.
Листом від 11.06.2020 року № С-3544 Департаменту соціальної політики КМР повідомив, що позивач перебуває на обліку в Південному управлінні соціального захисту населення департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради (далі-управління), як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю.
Згідно поданої заяви до управління від 14.09.2006 на призначення допомоги особам з інвалідністю, в особову справу було внесено, код особливості 305 «Отримує пенсію по втраті годувальника».
Відповідно до п.п.3 п.1Порядку виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з негативними наслідками поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короновірусом SARS-СОv-2 у сумі 1000 гривень окремим категоріям населення визначено, що:
- одержувачів державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з їх числа, які одночасно з допомогою отримують пенсію у зв`язку з втратою годувальника або державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю").
09.06.2020 до відділу прийому громадян надано довідку про неперебування ОСОБА_1 на обліку в органах Пенсійного фонду України, як отримувача пенсії та неотримання ніяких видів виплат.
Таким чином, право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з негативними наслідками поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короновірусом SARS-COv-2 у сумі 1000 гривень, ОСОБА_1 буде переглянуто.
19.06.2020 року на підставі заяви позивачу була поновлена виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства.
У липні 2020 року позивачу було виплачено 2100 гривень розмір місячної пенсії, а також 21 143,33 грн. сума заборгованості.
03 березня 2021 року на порталі електронних послуг ПФУ позивач звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив виплатити пенсію за період з 01.07.2011 року (з дати припинення) по 19.06.2020 року (по дату поновлення) у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї внаслідок їх інвалідності з дитинства.
Згідно статті 36 Закону № 1058 пенсію у зв`язку з втратою годувальника призначають непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були найого утримані.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти померлого годувальника які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами : інвалідністю до досягнення 18 років та які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів т вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим з умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення таким дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.
Відповідно до статті 38 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним.
Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась згідно довідок про навчання по 30.06.2011 (до досягнення 23 років).
На підставі особисто наданої заяви від 19.06.2020 та виписки з акту огляду в МСЕК (серія МСЕ-ДНА-01 № 441614) про визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю III групи з дитинства з 20.04.2004 (первинно), ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з дати звернення - 19.06.2020.
Отже, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Частиною 2 статті 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі Порядок).
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків померлому годувальнику або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
Згідно пункту 2.18 розділу ІІ Порядку визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).
Тобто, право на призначення пенсії по втраті годувальника особа, якій призначається пенсія, набуває лише за умови надання виписки з акта огляду в МСЕК та висновку МСЕК про те, що вона могла бути визнана інвалідом до досягнення 18 років. Тобто є два випадки для призначення пенсії такого виду пенсії: як встановлення особі інвалідності до досягнення нею 18 річного віку, так і настання інвалідності у віці до 18 років.
Суд зазначає, що встановлення категорії «інвалідність з дитинства» МСЕК особам ще до їх повноліття чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16 листопада 2000 року №2109 причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням інвалідам з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.
Так, відповідно до пункту 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 3 грудня 2009 року, медико-соціальна експертиза хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам проводиться з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Таким чином, статус «інвалід з дитинства» встановлюється в день надходження до комісії документів виключно після 18 років.
Згідно виписки із акту огляду МСЕК від 19.07.2006 позивач визнана особою з інвалідністю III групи з дитинства довічно.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 про порушення свого права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства дізналася з листа Департаменту соціальної політики КМР № С-3544 від 11.06.2021 року та 19.06.2021 року звернулася до відповідача із заявою про поновлення пенсії.
19.06.2021 року ОСОБА_1 поновлено пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства довічно.
Таким чином, з огляду на викладене, зважаючи на те, що ОСОБА_1 визнана особою з інвалідністю до 18-ти років, то відповідачем неправомірно було припинено виплату пенсії по втраті годувальника.
Так, сума стягнення позивачем вирахувана самостійно. Відповідач з цього приводу у відзиві виклав свої заперечення.
Відповідно до статті 58 Закону № 1058 Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення (перерахунку) та виплати пенсії, ні позивач ні суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.
Одночасно з цим, відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, з метою захисту порушеного права, користуючись своїм правом, наданим ч. 2 ст. 5 КАС України, суд вважає за доцільне обрати спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства в період з 01.07.2011 року по 19.06.2020 року.
Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.
З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про часткове задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 454 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства в період з 01.07.2011 року по 19.06.2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, як дорослому члену сім`ї, внаслідок інвалідності дитинства в період з 01.07.2011 року по 19.06.2020 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 454,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник