Справа № 400/2833/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2833/21
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача 101255,63 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було достроково розірвано контракт та відповідача виключено із списків особового складу Університету, а відтак, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба. У відповідності до законодавства відповідачу необхідно відшкодувати витрати, пов`язанні з його утриманням Міністерству оборони України у розмірі 101255,63 грн., однак через їх не відшкодування, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про їх стягнення в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба витрати пов`язані з утриманням під час навчання у розмірі 7841,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням, через не з`ясування обставин, які мають значення та фактично неправильно застосував норми матеріального права, а саме Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.09.2020 року Міністерством оборони України в особі т.в.о. начальника Військового коледжу сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил та громадянином ОСОБА_1 було укладено Контракт про проходження військової служби (навчання).

Відповідно до п. 3 вказаного Контракту відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати МОУ витрати, пов`язані з утриманням у закладі освіти, в якому він проходив військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем.

Наказом військового коледжу сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил від 11.03.2021 року № 49 припинено чинність дії контракту з відповідачем у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту, з 12.03.2021 року.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що навчальним закладом здійснений розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення, про що складені відповідні довідки-розрахунки, а також сума відшкодування зазначена у наведеному наказі та складає 101255,63 грн.: сума нарахованого грошового забезпечення - 93414,03 грн., по продовольчому забезпеченню - 5489,76 грн., по медичному забезпеченню - 359,44 грн., по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 1992,40 грн.

Відповідач під підпис ознайомився з розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утримання курсанта, а також підписав зобов`язання щодо добровільного відшкодування наведених витрат не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування, проте, в добровільному порядку наведені витрати не відшкодовані відповідачем.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що після розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а тому, наявні підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання по продовольчому, речовому, медичному забезпеченню та по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв на суму 7 841,60 грн., сплата яких не підтверджена на час розгляду справи.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 93414,03 грн., оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог не оскаржено відповідачем, а апеляційна скарга подана позивачем в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній відмовляючи у задоволенні позову, з огляду на викладене.

Згідно ч. 10 ст. 25 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти визначений Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964.

Згідно п.п. 3-7 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів.

Витрати відшкодовуються у повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за весь період навчання.

Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

На виконання вимог пункту 3 Порядку № 964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до вимог п.п. 1-2 вказаного Порядку зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.

Щомісячне грошове забезпечення визначається посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.

Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення.

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках).

У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування.

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, за визначений період навчання до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби.

Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення. При цьому для курсантів, які не вислужили встановленого законодавством строку строкової військової служби до вступу у ВНЗ, до розрахунку береться вартість речового майна та послуг лазне-прального забезпечення, отриманих лише за термін, що перевищує строк строкової військової служби, визначений статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, до розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання.

Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби.

Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань.

Вартість отриманих послуг лазне-прального забезпечення цією категорією осіб за визначений період навчання не відшкодовується.

Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, відшкодовують вартість фактично отриманих послуг за відповідний період навчання.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, витрати на медичне забезпечення за відповідний період навчання не відшкодовують, окрім витрат на проведення військово-лікарської комісії.

Сума витрат на проведення військово-лікарської комісії утримується незалежно від періоду навчання.

Витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, відшкодовують фактичні витрати на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, витрат на їх перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад за визначений період навчання не відшкодовують.

До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г.

При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за винятком терміну перебування у відпустках.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за визначений період навчання не відшкодовують.

Після закінчення навчального року у наказі начальника ВНЗ про переведення курсантів на наступний курс навчання проти прізвища кожного курсанта проставляється загальна сума його утримання за цей рік відповідно до розрахунків, визначених пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Щорічні витяги з цих наказів долучаються до особової справи випускника ВНЗ.

У разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом, та проходження ним військової служби (навчання), на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом.

Так, у разі дострокового розірвання контракту, зокрема, через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі освіти.

При цьому, вказані витрати, що підлягають відшкодуванню включають в себе, в тому числі, витрати на грошове забезпечення - отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.

Згідно обставин даної справи, за умовами, укладеного між відповідачем та МОУ в особі закладу/підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил, контракту від 21.09.2020 року відповідач зобов`язався відшкодувати МОУ витрати, пов`язані з утриманням у закладі освіти, в якому він проходив військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем.

При цьому, наказом військового коледжу сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил від 11.03.2021 року № 49 припинено чинність дії контракту з відповідачем у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.

Також, навчальним закладом здійснений розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до наведених Порядків, про що складені відповідні довідки-розрахунки, а також сума відшкодування зазначена у наведеному наказі.

Відповідач під підпис ознайомився з розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, а також підписав зобов`язання щодо добровільного відшкодування наведених витрат не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування.

Проте, в добровільному порядку наведені витрати не відшкодовані відповідачем.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення наведених вище витрат по продовольчому забезпеченню у розмірі 5489,76 грн., по медичному забезпеченню у розмірі 359,44 грн. та оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв у розмірі 1992,40 грн. в судовому порядку.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог не оскаржено відповідачем, а апеляційна скарга подана позивачем в частині відмови у задоволенні позову.

Так, у даній справі суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 93414,03 грн., оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки згідно ч. 10 ст. 25 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відшкодовуються відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти визначений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 саме на виконання вимог наведеного Закону.

При цьому, згідно вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, в тому числі, пов`язаних з грошовим забезпеченням, що повністю спростовує наведені висновки суду першої інстанції.

Також, надаючи оцінку висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодуванням фактичних витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням відповідача, колегія суддів зазначає, що розрахунок витрат, пов`язаний з утриманням відповідача в якості курсанта, здійснений позивачем, в тому числі, з урахуванням довідки для відпрацювання уточненого розрахунку розміру коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, від 09.03.2021 року, в якій визначені періоди проходження строкової військової служби, військової служби за контрактом.

В свою чергу, відповідачем не оскаржений здійснений університетом розрахунок витрат, що підлягає відшкодуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову в частині стягнення витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням, а тому, на підставі ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції у наведеній частині підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову у цій частині.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні адміністративного позову Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, у сумі 93414,03 грн. скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, 77/79, Харків, 61023, ідентифікаційний код 24980799) витрати пов`язані з утриманням під час навчання у розмірі 93414,03 грн.

Відповідно до ст.ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик