Справа № 400/3247/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3247/20

Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 12.05.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна лабораторія» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна лабораторія» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Будівельна лабораторія» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №8 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 403938,75грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 323151грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 80787,75грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій з контрагентами є безпідставними та спростовуються первинними документами бухгалтерської і податкової звітності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2021р. відмовлено у задоволенні позову, оскільки первинні документи не підтверджують фактичне придбання позивачем у контрагентів товару, послуг, що свідчить про безтоварність проведених господарських операцій.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт стверджує, що операції з придбання у контрагентів товару та послуг викликали зміни в структурі активів та зобов`язань підприємства, що підтверджується змістом акту перевірки, податковою звітністю, інформацією з витягів щодо сум податку, даними регістрів бухгалтерського обліку. Всі надані до перевірки первинні документи мають обов`язкові реквізити, оформлені належним чином та свідчать про фактичне виконання господарських операцій з контрагентами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 06.03.2020р. №641 та направлень від 10.03.2020р. №№608/14-29-01, 609/14-29-01, співробітниками податкової органу проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Будівельна Лабораторія» по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Дорлідер» за червень, липень 2017р., ТОВ «Папая» за липень 2017р., ТОВ «Марвин» за липень, серпень 2017р., ТОВ «Електро Миколаїв ЛТД» за листопад, грудень 2017р., лютий 2018р., ТОВ «Аритус-М» за грудень 2018р., січень, березень, квітень, травень 2019р., ТОВ «Ричмаркет» за лютий 2019р., ТОВ «Приват-Стандарт» за травень, червень, липень 2019р., ТОВ «Дамерс Груп» за червень 2019р., та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари/послуги, придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, за результатами якої складений акт від 23.03.2020р. №309/14-29-05-08/31193060.

Перевіркою встановлено, що порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на загальну суму ПДВ 523151 грн., в тому числі: за червень 2017р. на суму ПДВ 2000 грн.; за липень 2017р. на суму ПДВ 10833грн.; за серпень 2017р. на суму ПДВ 10000 грн.; за листопад 2017р. на суму ПДВ 2500грн.; за грудень 2017р. на суму ПДВ 2067грн.; за лютий 2018р. на суму ПДВ 3335 грн.; за грудень 2018р. на суму ПДВ 1000грн.; за січень 2019 р. на суму ПДВ 6667грн.; за лютий 2019р. на суму ПДВ 2500грн.; за березень 2019р. на суму ПДВ 3333грн.; за квітень 2019р. на суму ПДВ 3333грн.; за травень 2019р. на суму ПДВ 56333грн.; за червень 2019р. на суму ПДВ 115083грн.; за липень 2019р. на суму ПДВ 104167грн. /т.1 а.с.23-117/

За результатом розгляду акту перевірки, 05.05.2020р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення №8 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 403938,75грн., а саме за податковими зобов`язаннями на суму 323151грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 80787,75грн. /т.1 а.с.118/

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (надалі ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.231 п.14. ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, за приписами п.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. №73 зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічної вигоди.

Кредиторська заборгованість - зобов`язання підприємства перед іншими юридичними та фізичними особами.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000р. №20 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів Україні від 29.11.1999р. №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначена господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.2.4 гл.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 - первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Водночас, відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Предметом досліджень під час перевірки були фінансово-господарські відносини позивача з контрагентами-постачальниками ТОВ «Дорлідер», ТОВ «Папая», ТОВ «Марвин», ТОВ «Електро Миколаїв ЛТД», ТОВ «Аритус-М», ТОВ «Ричмаркет», ТОВ «Приват-Стандарт» та ТОВ «Дамерс-Груп».

Так, 01.06.2017р., 12.06.2017р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Дорлідер» (виконавець) укладено договори про надання послуг №№010617/01п, 120617/03п, 120617/04п, 120617/05п, згідно умов яких виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та ремонту основних засобів виробництва замовника; послуги з прибирання території та приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Робоча, 2; послуги з організації грузоперевезень; юридично-консультаційні послуги, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Згідно п.3 вищезазначених договорів замовник зобов`язаний оплатити послуги Виконавця протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт (послуг). /т.2 а.с.129, 133, 136, 139/

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунки-фактури, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), акт приймання здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів від 30.06.2017р., звіт про виконанні роботи №1 від 132.07.2017р. /т.2 а.с.127-128, 130-132, 134-135, 137-138, 140/

Також, 01.06.2017р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Дорлідер» (виконавець) укладено договір на обслуговування та ремонт комп`ютерної техніки №010617/02п, згідно умов якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з профілактичного обслуговування комп`ютерної та копіювальної техніки Замовника з метою забезпечення постійного і ефективного її використання, а також усувати несправності, що виникають в процесі її експлуатації. Замовник зобов`язується оплачувати надані послуги у відповідності з умовами цього Договору.

Згідно п.3 вищезазначеного договору по закінченню кожного календарного місяця, в якому надавалися послуги, виконавець надає замовнику рахунок та акт здачі-приймання наданих послуг. /т.2 а.с.124/

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунок-фактуру, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг). /т.2 а.с.125-126/

03.07.2017р. та 14.07.2017р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Папая» (виконавець) укладено договори надання послуг №№030717/06п, 140717/07п , згідно умов яких виконавець зобов`язується надати визначені договорами послуги, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх. Виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з охорони приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Робоча, буд. 2; юридично-консультаційні послуги. /т.2 а.с.119-122/

Згідно п. 2 вищезазначених договорів виконавець зобов`язаний надати послуги, доручені замовником і виставити рахунок; після закінчення надання послуг скласти акт виконаних робіт (послуг) із замовником. Виконавець має право: залучати до надання послуг за цим договором фахівців та інших виконавців на свій розсуд та оплачувати їх роботу за рахунок коштів, перерахованих замовником. Замовник зобов`язаний: оплатити послуги виконавця у строки, установлені цим договором; прийняти від виконавця надані послуги; після прийняття роботи від виконавця підписати з виконавцем акт виконаних робіт (послуг).

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунки-фактури, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг). /т.2 а.с.117-118-120-121/

03.07.2017р. та 12.07.2017р. ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Марвин» (виконавець) укладено договори про надання послуг №№030717/10п, 030717/11п, 030717/12п, 030717/13п, 050717/05п, №050717/05п №120717/09п, згідно умов яких виконавець зобов`язується надати визначені договорами послуги, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх. Виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та ремонту основних засобів виробництва; профілактичного і поточного обслуговування комп`ютерної техніки та копіювальних пристроїв; з оренди офісного, житлового приміщень; послуги з організації грузоперевезень; рекламні послуги.

Згідно п. 2 вищезазначених договорів виконавець зобов`язаний надати послуги, доручені замовником і виставити рахунок; після закінчення надання послуг скласти акт виконаних робіт (послуг) із замовником. Виконавець має право: залучати до надання послуг за цим договором фахівців та інших виконавців на свій розсуд та оплачувати їх роботу за рахунок коштів, перерахованих замовником. Замовник зобов`язаний:оплатити послуги виконавця у строки, установлені цим договором; прийняти від виконавця надані послуги; після прийняття роботи від виконавця підписати з виконавцем акт виконаних робіт (послуг).

Відповідно до п.3 вищезазначених договорів замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт (послуг). /т.2 а.с.143, 145, 148, 152, 155, 158, 169/

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунки-фактури, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), звіти про виконані роботи №1 від 04.08.2017р. /т.2 а.с.141-142, 144, 146-147, 149-151, 153-154, 156-157, 159-164/

До того ж, 05.07.2017р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Марвин» (посередник) укладено договір про надання посередницьких послуг №050717/14п, згідно умов якого замовник доручає, а посередник зобов`язується виконати ряд певних фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента (далі за текстом даного договору - покупця), готового придбати послуги замовника у відповідності до умов останнього; надання допомоги замовнику в укладенні договору на створення (передання) науково-технічної продукції.

Згідно п.2 вищезазначеного договору посередник виконує взяті на себе зобов`язання в два етапи: 1. Пошук та знаходження покупця. 2. Посередник, виконуючи функції щодо пошуку покупця, зобов`язується: провести відповідні маркетингові дослідження кон`юнктури ринку; використовувати власну та збирати іншу комерційну інформацію про споживачів послуг замовника; провести необхідну рекламну роботу; здійснювати переговори та листування з потенційними покупцями послуг замовника. 3. Посередник після знаходження покупця, який погоджується замовити послуги замовника, зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів надати останньому наступну інформацію: найменування особи, готової в основному замовити послуги замовника; місцезнаходження покупця; зустрічні вимоги покупця за угодою, що передбачається між ним та замовником; пропозиції покупця щодо порядку укладання договору між ним та замовником (термін, місце зустрічі, порядок узгодження умов та ін.). При завершені робіт або окремих етапів виконавець надає замовнику акт виконаних робіт, який підлягає оформленню та здачі.

Відповідно до п.5 вищезазначеного договору посередник за надані послуги отримує винагороду наступних розмірів: оплата за послуги в розмірі 15000грн., в термін з моменту підписання даного договору і до кінця дії даного договору, тобто до 05.07.2018р. /т.2 а.с.165/

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунок-фактуру, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), звіт про виконання роботи №1 від 03.08.2017р. /т.2 а.с.166-168/

01.11.2017р., 03.11.2017р. та 20.02.2018р між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Електро Миколаїв ЛТД» (виконавець) укладено договори про надання послуг №№20/02-1, 03-11/1, 20/02-1, 20/02-2, згідно умов яких виконавець зобов`язується надати визначені договорами послуги, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх. Виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з профілактичного обслуговування комп`ютерної та копіювальної техніки; з прибирання території та приміщення за адресою м. Миколаїв, вул. Робоча, 2; з технічного обслуговування та ремонту основних засобів виробництва.

Згідно п.2 вищезазначених договорів виконавець зобов`язаний надати послуги, доручені замовником і виставити рахунок; після закінчення надання послуг скласти акт виконаних робіт (послуг) із замовником. Виконавець має право: залучати до надання послуг за цим договором фахівців та інших виконавців на свій розсуд та оплачувати їх роботу за рахунок коштів, перерахованих замовником. Замовник зобов`язаний: оплатити послуги виконавця у строки, установлені цим договором; прийняти від виконавця надані послуги; після прийняття роботи від виконавця підписати з виконавцем акт виконаних робіт (послуг).

Відповідно до п.3 вищезазначених договорів замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця протягом 30 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт (послуг). /т.2 а.с.172, 176, 179, 182/

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунки-фактури, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг). /т.2 а.с.170-171, 173-175, 177-178, 180-181/

03.05.2018р., 04.02.2019р., 06.06.2019р., 20.05.2019р., 03.06.2019р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Аритус-М», ТОВ «Ричмаркет», ТОВ «Дамерс Груп», ТОВ «Приват-Стандарт» (виконавець) укладено договори про надання юридичних послуг №1148/32/018, №3, №11/06, №13/05, №63 згідно умов яких замовник доручає, а виконавці беруть на себе зобов`язання надавати за плату юридичні послуги в порядку, в обсязі і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2 вищезазначених договорів виконавці беруть на себе зобов`язання за окремим дорученням замовника надавати наступні юридичні послуги: перевіряти відповідність вимогам законодавства всіх локальних актів, які видаються органами (підрозділами) замовника, надавати допомогу замовнику в підготовці та коректному оформленні зазначених актів; брати участь у підготовці та укладенні різного роду договорів між замовником та іншими особами, візувати їх, надавати замовнику допомогу в організації контролю за виконанням цих договорів, стежити за застосуванням передбачених законодавством і зазначеними договорами санкцій щодо контрагентів замовника, які не виконують взятих на себе договірних зобов`язань, іншими способами забезпечувати належну договірну роботу замовника; організовувати та вести претензійно-позовну роботу; представляти в установленому порядку інтереси замовника в суді, а також в інших державних органах; узагальнювати й аналізувати результати розгляду судових та інших справ за участю замовника, результати розгляду претензій і практику укладення та виконання договорів, надавати замовнику пропозиції щодо усунення виявлених недоліків; надавати усні та письмові консультації, правові висновки, довідки з правових питань, які виникають в діяльності замовника; інформувати замовника про зміни в законодавстві, організовувати спільно з органами (підрозділами) замовника вивчення керівними працівниками та спеціалістами замовника нормативних актів, які стосуються їх діяльності, консультувати їх з правових питань.

Згідно до п.4 вищезазначених договорів замовник здійснює оплату послуг виконавців на підставі виставлених рахунків шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавців. Замовник здійснює оплату протягом 10 банківських днів з часу виставлення рахунку.

Пунктом 5 вищезазначених договорів передбачено, виконання умов цих договорів, оформлюється актами здавання-приймання виконаних робіт. У випадку часткового виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором оплата його послуг здійснюється замовником пропорційно обсягові виконаних зобов`язань, що визначається відповідним актом.

На підтвердження виконання контрагентами умов вищезазначених договорів позивачем надано до суду: рахунки на оплату, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), звіти про виконані роботи. / т.2 а.с.216-227; т.3 а.с.39-40, 46-56, 59-60, 190-191, 195/

03.06.2019р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (покупець) та ТОВ «Дамерс Груп» (постачальник) укладено договір поставки №48, згідно умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставляти покупцю товарно-матеріальні цінності згідно додатку до договору №1, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити.

Згідно додатку 1 до вищезазначеного договору постачальник здійснює поставку меблів офісних у комплекті у кількості 1 шт. за ціною 108333грн. та устаткування для кондиціювання повітря у кількості 4 шт. за ціною 25000грн. /т.2 а.с.185-187/

На підтвердження виконання контрагентом умов вищезазначеного договору позивачем надано до суду: рахунки на оплату, видаткові накладні, акти приймання-передачі основних засобів, накази від 03.06.2019р. №№0306/01; 0306/05 про введення в експлуатацію основних засобів. /т.2 а.с.183-184, 188-189, 207-211/

12.06.2019р., 23.05.2019р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (замовник) та ТОВ «Дамерс Груп», ТОВ «Приват Стандарт» (виконавець) укладено договори надання рекламно-консультаційних послуг №19/06/19-03, згідно умов яких замовник доручає, а виконавці беруть на себе зобов`язання надавати за плату рекламно-консультаційні послуги в порядку, в обсязі і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2 вищезазначених договорів виконавці беруть на себе зобов`язання за окремим дорученням замовника надавати наступні рекламно-консультаційні послуги: виготовлення зразків макету зовнішнього щита з логотипом підприємства «Будівельна лабораторія»; виготовлення макету зовнішнього щита типу «Сіті-Лайт»; виготовлення щита з логотипом замовника; розміщення зовнішньої реклами за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Заводський район, вул. Робоча, 2, надавати рекламно-консультаційні послуги замовнику на постійній основі за згодою сторін та по заявкам замовника.

Згідно до п.4 вищезазначеного договору замовник здійснює оплату послуг виконавця на підставі виставлених рахунків шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця. Замовник здійснює оплату протягом 10 банківських днів з часу виставлення рахунку.

Пунктом 5 вищезазначеного договору передбачено, виконання умов цього договору, оформлюється актом здавання-приймання виконаних робіт. У випадку часткового виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором оплата його послуг здійснюється замовником пропорційно обсягові виконаних зобов`язань, що визначається відповідним актом. /т.2 а.с.192-194/

На підтвердження виконання контрагентами умов договорів позивачем надано до суду: рахунок на оплату, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), копії рекламної продукції. /т.2 а.с.196-197, 201, 228-232, 235-250, т.3 а.с.1-5/

01.01.2019р., 03.06.2019р. між ТОВ «Будівельна лабораторія» (покупець) та ТОВ «Приват-Стандарт» (постачальник) укладено договори поставки №№18/8; 68, згідно умов яких постачальник зобов`язується в порядку та на умовах договорів, поставляти покупцю визначені товарно-матеріальні цінності згідно додатку до договорів №1, а покупець зобов`язується на умовах та в порядку договорів, приймати товар та оплачувати його.

Згідно додатку 1 до вищезазначених договорів постачальник здійснює поставку ноутбуків у кількості 3 штук за ціною 22222,22грн., у кількості 8 штук за ціною 20833,33грн., меблів офісних у комплекті гарнітур у кількості 1 шт. за ціною 120833,33грн., меблів офісних у куль шості 1 шт. за ціною 75000грн. та у кількості 1 шт. за ціною 125000грн. /т.3 а.с.7-8,12-14/

На підтвердження виконання контрагентом умов договорів позивачем надано до суду: рахунки на оплату, видаткові накладні, акти приймання-передачі основних засобів, накази про введення в експлуатацію основних засобів. /т.3 а.с.6, 9-11,15-38/

Таким чином, надані позивачем в ході податкової перевірки документи підтверджують фактичне проведення господарських операцій з вищезазначеними контрагентами, оскільки вони розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною у кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Тобто, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Відповідно до положень п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Разом з тим, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним з варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Однак, з визначеного у ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню у податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно у зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. При цьому, варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Відтак, позбавлена розумної економічної причини операція, що збільшила витрати платника податку за наявності об`єктивної можливості до їх скорочення.

Тобто для врахування витрат на послуги у податковому обліку необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльності платника податків та належне документальне підтвердження проведення таких операцій. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення таких операцій (надання послуг), враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентами (виконавцями послуг) з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.

Дослідивши предмет та умови вказаних договорів і первинну документацію, складену під час виконання операцій за ними, колегія суддів зазначає, що постачання позивачу товару та послуг вказаними контрагентами за вказаними договорами (контрактами) відповідає вимогам законодавства.

При цьому, матеріалами справи підтверджується факт використання товарів, послуг придбаних позивачем у зазначених контрагентів, в його господарській діяльності.

Враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що реальність господарських операцій позивача з контрагентами, зокрема рух товару, послуг та коштів, факт поставки товару, послуг, їх оприбуткування, зберігання, використання в подальшій господарській діяльності підприємства, господарська мета таких операцій та їх економічна доцільність, підтверджується відповідними первинними документами, які за формою та змістом узгоджуються з приписами ч.2 ст.9 Закону №996-XIV, а отже, формування позивачем показників його податкової звітності за результатами таких операцій відповідає вимогам чинного податкового законодавства, є правомірним та вказує на належність виконання позивачем його податкових зобов`язань.

При цьому, посилання відповідача в акті перевірки та в запереченнях на позовну заяву щодо здійснення контрагентами позивача господарської діяльності поза межами правового поля, на акти про неможливість проведення зустрічних звірок, акти перевірок контрагентів позивача та на ланцюг правовідносин контрагентів позивача з іншими особами (їх контрагентами), припущення податкового органу щодо можливості порушення позивачем вимог податкового законодавства, колегія суддів до уваги не приймає через їх необґрунтованість і недоведеність, оскільки рішення суду у відповідності до ст.242 КАС України, повинно бути законним і обґрунтованим, тому в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Доводи відповідача щодо порушення кримінальних проваджень колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки податковим органом не надано жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст.73,74 КАС України доказів, які б підтверджували, що у рамках досудового слідства у межах вказаних проваджень встановлено беззаперечні докази фіктивності спірних операцій позивача з його контрагентами та, взагалі, що такі провадження стосуються господарської діяльності позивача, а також не надано ані відповідних процесуальних документів, ані вироків суду.

Більш того, статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Посилаючись на фіктивний статус контрагентів позивача апелянт мав довести, що між ними мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкових вигід, принаймні, що платник (позивач) взагалі був обізнаним з приводу дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів. Наприклад, це може бути доведено рішенням суду, яке набрало законної сили, про визнання недійсним відповідного договору.

У контексті дослідження даного питання, слід відзначити, що на момент вчинення спірних операцій між позивачем та вказаними контрагентами вони були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як діючі підприємства та перебували на обліку в податкових органах як платники податків і апелянт взагалі не скористався своїм правом на вжиття відповідних заходів згідно з приписами ст.184 ПК України.

Крім того, схожа правова позиція застосовується й у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі ««Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009р. (2009р., заява №3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

При цьому, згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом з тим, саме податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення.

Тобто, позивачем належними доказами підтверджено реальний (фактичний) характер господарських операцій з ТОВ «Дорлідер», ТОВ «Папая», ТОВ «Марвин», ТОВ «Електро Миколаїв ЛТД», ТОВ «Аритус-М», ТОВ «Ричмаркет», ТОВ «Приват-Стандарт» та ТОВ «Дамерс-Груп», що, в свою чергу повністю відображено в його податковому обліку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна лабораторія» задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2020р. №8.

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна лабораторія» судовий збір в розмірі 15147 (п`ятнадцять тисяч сто сорок сім)грн. 72 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.