Справа № 160/9349/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року Справа № 160/9349/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АДІТОН» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
10 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АДІТОН» до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
15.07.2021 року Дніпровською митницею Держмитслужби до суду подано відзив на позовну заяву, у яких відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції зазначено наступне.
ТОВ «АДІТОН» за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 здійснило митне оформлення товару згідно контракту від 31.07.19 №VS 190036 на поставку товару, укладеного з Чеською компанією «Autobazar BLESK s.r.o.» (Charvatova 1988/3, ПО 00, Praha).
Загальна вартість контракту у розмірі 5 000,00 EURO (підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 контракту). Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 встановлено наступне.
Товар імпортовано ТОВ «АДІТОН» на підставі контракту від 31.07.19 № VS190036, укладеного між ТОВ «АДІТОН» та компанією «Autobazar BLESK s.r.o.» (Чехія), та випущено у вільний обіг за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718.
Митне оформлення Товару у зоні діяльності Дніпропетровської митниці ДФС згідно митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 здійснено за основним методом - за ціною договору (контракту) та було застосовано преференцію по сплаті ввізного мита «410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі - Угода).
Пільга «410» (преференція по сплаті ввізного мита «410») на товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄЄ [Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони], яка встановлена розділом IV Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій) згідно з класифікатору звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затверджений Наказом Міністерства _ фінансів України 20.09.2012 № 1011.
Враховуючи застосування преференції 410 по визначених сумах ввізного мита у графі 47 митної декларації ТОВ «АДІТОН» застосовано спосіб платежу за кодом 06 «Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим МК України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - МК України), ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митний режим імпорту (випуск у вільний обіг), експорту» на суму 14 256,23 грн, за ставкою 10% від митної вартості 142 562,25 грн, відповідно до митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718.
Митні платежі за митною декларацією від 29.08.2019 №UA110150/2019/236718 TOB «АДІТОН» були визначені самостійно, а саме: по виду (020) нарахування складає 142 562,25 грн., за ставкою 10%, на суму 14 256,23 грн., із способом платежу (06), де сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим МК України, ПК України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митні режими Імпорту (випуск у вільний обіг), експорту; по виду (028) нарахування складає 142 562,25 грн., за ставкою 20%, на суму 28 512,45 грн., із загальним способом платежу (01), де сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім`я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби, яка зарахована на банківський рахунок ПАТ «Банк Кредит Дніпро».
Тому, ТОВ «АДІТОН» в 2019 році під час оформлення митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 сплатило до бюджету податок на додану вартість у сумі 28 512,45 грн.
Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару ТОВ «АДІТОН» митному органу не надало сертифікат EUR. 1 до вищезазначеної митної декларації, відповідно до статті 16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Угоди (далі - Протокол 11. Відповідно до статті 32 Доповнення І «Визначення поняття «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (далі - Доповнення І) Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція) до Угоди та у порядку, встановленому наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 № 1050 «Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару», було направлено запит до Державної фіскальної служби України (лист від 07.11.2019 № 2172/8/04- 50-19-04) для подальшого направлення митним органам Чеської Республіки щодо підтвердження достовірності декларації про походження до 6000 Євро, складеної на інвойсі від 05.08.2019 № 1930102, та з`ясування питання стосовно виконання умов набуття статусу преференційного походження товару в рамках Угоди.
Відповідно до частини 6 статті 32 Доповнення І, якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції. У статті 17 Угоди про застосування ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання. Отже, у вказаній статті закріплено право митних органів переконатися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, наданих для цілей митної оцінки, та оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України. Згідно із статтею 352 МК України посадові особи митних органів під час проведення перевірок можуть використовувати матеріали, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Таким чином, у Дніпровської митниці Держмитслужби були всі законні підстави для проведення документальної перевірки після здійснення митного контролю у відповідності до ст. 345 МКУ.
Так, за результатами перевірки визначено суму податкового зобов`язання митних платежів: по виду (020) мито основа нарахування складає 142 562,25 грн., за ставкою 10%, на суму 14 256,23 грн., на яку було занижено податкове зобов`язання зі сплати митних платежів по ввізному миту у сумі 14 256,23 грн. та визначено її оплату із загальним способом платежу (01), де сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім`я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби; по виду (028) податок на додану вартість за митною декларацією від 29.08.2019 № UA/110150/2019/236718 складає 31 363,70 грн. Під час перевірки ТОВ «АДІТОН» було враховано сплату до бюджету податку на додану вартість 28 512,45 грн та перевіркою встановлено ненадходження до бюджету суму податку на додану вартість у розмірі 2 851,25 грн.
Даний факт підтверджується відсутністю на дату митного оформлення у ТОВ «АДІТОН» платіжних документів щодо сплати митних платежів за 2019 рік на суму 17 107,48 грн., а саме: податкового зобов`язання по ввізному миту у сумі 14 256,23 грн. та податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 2 851,25 грн., яку було встановлено за результатами даної перевірки.
Тоді, як під час оформлення митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 ТОВ «АДІТОН» в 2019 році до бюджету сплатило податок на додану вартість у сумі 28 512,45 грн. Дніпровською митницею Держмитслужби, у письмовому повідомленні від 06.04.2021 №15 про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання підприємством вимог законодавства України з питань митної справи, до ТОВ «АДІТОН» доведено вимоги пунктів 2 та 4 частини першої статті 350, а також частини 5 статті 351 МК України. Водночас, під час проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «АДІТОН» із заявами, зауваженнями, поясненнями до Дніпровської митниці Держмитслужби не зверталось. Документи та відомості, що підтверджують процедури декларування та митного оформлення товарів до відповідного митного режиму ТОВ «АДІТОН» на адресу Дніпровської митниці Держмитслужби не надсилались. Інформація стосовно вжиття ТОВ «АДІТОН» заходів щодо встановлення та усунення обставин, що стали підставою для порушення питання про початок проведення з 16.04.2021 перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, про що підприємство було заздалегідь проінформовано (лист Дніпровської митниці Держмитслужби від 05.04.2021 №7.5-08-02- 4/19/13/3573) в управлінні проведення митного аудиту Дніпровської митниці Держмитслужби відсутня.
Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 31.07.19 № VS190036, укладеного між ТОВ «АДІТОН» та компанією «Autobazar BLESK s.r.o.» (Чехія). Позивач мав право звернутися до іншої сторони контракту для врегулювання ситуації, що виникла, з метою запиту отримання контрагентом документів, які підтверджують походження товару. Крім цього, підприємством не було надано уточнюючого розрахунку щодо самостійного обчислення суми податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені у строки, встановлені ПК України до Дніпровської митниці Держмитслужби відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України. ТОВ «АДІТОН» інші документи, що свідчать про діяльність платника податків (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевіряється, у ході проведення перевірки не надавались.
Згідно з частиною 2 пункту 3 статті 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.
Згідно з частиною 1 пункту 1 статті 276 МК України «...платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених МК України.».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 289 МК України «...обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України...».
Отже, згідно відповіді уповноважених органів Чеської Республіки, документальною невиїзною перевіркою встановлено відсутність підстав для надання ТОВ «АДІТОН» податкових пільг та звільнень від сплати митних платежів при ввезені товару (опис товарів зазначено у пункті 3.1. частини III акта перевірки) на митну територію України (преференційний режим оподаткування 410) за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 (з урахуванням частини 2 статті 345 МК України та вимог закону України «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 № 591-ІХ), у зв`язку з чим виникли податкові зобов`язання зі сплати сум ввізного мита та податку на додану вартість.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «АДІТОН» було неправомірно застосовано преференційний режим оподаткування (преференція 410), на яку відсутні законодавчі підстави та документальні підтвердження, що призвело до ненадходження до бюджету України податкового зобов`язання по сплаті митних платежів за 2019 рік на суму 17 107,48 грн, а саме: по ввізному миту у сумі 14 256,23 грн.; по податку на додану вартість у сумі 2 851,25 грн., за митною декларацією від 29.08.2019 № UA/110150/2019/236718.
Таким чином, у порушення частини 2 статті 48, пункту 2 частини 3 статті 75, частини 5 статті 280, частини 1 статті 281, частини 1 статті 295 МК України ТОВ «АДІТОН» неправомірно було застосовано преференційний режим оподаткування (преференція 410), що призвело до заниження сум ввізного мита на загальну суму - 14 256,23 грн.
У зв`язку з заниженням суми ввізного мита, як бази оподаткування податку на додану вартість, ТОВ «АДІТОН» у порушення пункту 2 частини 3 статті 75 МК України, пункту 190.1 статті 190 ПК України занижено суму податку на додану вартість у сумі - 2 851,25 грн. Підприємству ТОВ «АДІТОН» листом-зверненням Дніпровської митниці Держмитслужби від 05.04.2021 № 7.5-08-02-4/19/13/3573 було запропоновано надати Дніпровській митниці Держмитслужби відповідні документи, які б могли спростувати, пояснити, тощо виявлені порушення. TOB «АДІТОН» не скористувалося можливістю надання документів, як за листом- зверненням Дніпровської митниці Держмитслужби від 05.04.2021 №7.5-08-02-4/19/13/3573, так і під час проведення перевірки, на дату завершення та на дату надання заперечень до Акту перевірки.
Отже, ТОВ «АДІТОН» була надана можливість для дотримання правил та норм митного законодавства, за порушення яких, передбачена фінансова відповідальність (стаття 112 ПК України) та не вжило достатніх заходів стосовно дотримання правил та норм митного законодавства.
Як наслідок, ТОВ «АДІТОН» не сплачено до бюджету ввізне мито у сумі - 14 256,23 грн. та податку на додану вартість у сумі 2 851,25 грн, за відсутністю підстав для надання податкових пільг та звільнень від сплати митних платежів при ввезені товару (опис товарів зазначено у пункті 3.1. частини III акта перевірки) на митну територію України (преференційний режим оподаткування 410) за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718. Розрахунок заниження податкових зобов`язань ТОВ «АДІТОН» за митною декларацією від 29.08.2019 №UA110150/2019/236718 у розрізі видів митних платежів наведено у Додатку 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Враховуючи вищезазначене, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ «АДІТОН»: частини 2 статті 48, пункту 2 частини 3 статті 75, частини 8 статті 257 МК України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з урахуванням частини 2 статті 345 МК України та вимог закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 № 591-IX), в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 29.08.2019 №UA110150/2019/236718 на загальну суму - 14 256,23 грн.; пункту 2 частини 3 статті 75 МК України від 13 березня 2012 №4495-VI та пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02 грудня 2010 № 2755-VI (з урахуванням частини 2 статті 345 МК України та вимог закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 №591-ІХ), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 на загальну суму - 2 851,25 грн.
ТОВ «АДІТОН» 13.05.2021 на адресу Дніпровської митниці Держмитслужби відправлено заперечення (дата печатки на поштовому конверті та на опису вкладення до цінного з повідомлення - 13.05.2021.)
Отже, заперечення до Акту перевірки відправлено на адресу Дніпровської митниці Держмитслужби в порушення частини 8 статті 354 МК України, відповідно до яких «У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з-2-- висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобов`язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта або довідки».
16.07.2021 року Дніпровською митницею Держмитслужби до суду подано відзив на заяву щодо витрат на правничу допомогу, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні заяви позивача щодо витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн. В обґрунтування вказаного відповідачем зазначено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. до заяви представником позивача долучено: витяг з Договору про надання правової допомоги від 01.02.2021; копію Додаткової угоди №1 до Договору; копію протоколу узгодження розміру гонорару від 10.05.2021; копія платіжного доручення №7993 від 30.06.2021; копію акту виконаних робіт від 05.07.2021. Відповідно до наданого витягу з Договору він має загальний характер. У витязі відсутні умови та порядок оплати послуг.
Додатковою угодою від 10.05.2021 визначено наступну правничу допомогу: «досудове та судове врегулювання спору ТОВ «Адітон» з Дніпровська митниця ДМС України щодо оскарження та судового врегулювання, що виник за результатом проведеної перевірки, оформленої Актом №7.5-08-02-1/19/13/4483 від 29.04.2021р. «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Адітон» ...» Пунктом 2 Додаткової угоди визначено, що гонорар Адвоката за надання правничої допомоги, визначеної у п.1 даної Додаткової угоди визначається у відповідному протоколі узгодження розміру гонорару. При цьому, у порушення статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та п.5 ст.134 КАС України у Додатковій угоді зазначено, що «Розмір гонорару Адвокат є фіксованою сумою та не залежить від кількості документів та/або годин, витрачених адвокатом для надання правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана безпосередньо позивачем - директором ТОВ «Адітон» Сєдіним С.В. Будь-яких посилань на те. що дії із складання позову вчинялись саме адвокатами, матеріали справи не містять. Таким чином, з наданих документів не вбачається, які дії виконував саме адвокат при підготовці позовної заяви, якщо позовна заява складена та підписана безпосередньо позивачем. Отже, витрати на правничу допомогу, що просить стягнути позивач по даній справі, не підтверджені належними документами.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 855 було утворено як юридичну особу публічного права Дніпровську митницю Держмитслужби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 вирішено реорганізувати територіальні органи Державної митної служби шляхом їх приєднання до Державної митної служби, у томі числі Дніпровську митницю Держмитслужби.
Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України, у тому числі Дніпровську митницю.
Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489 затверджено Положення про Дніпровську митницю.
Відповідно до наказу Держмитслужби від 30.06.2021 № 472 з 01.07.2021 розпочато діяльність Дніпровської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Відповідно до підпунктів 56, 57, 58 пункту 4 Положення про Дніпровську митницю, затвердженого наказом ДМС України від 29.10.2020 № 489, Митниця відповідно до покладених на Держмитслужбу завдань здійснює у зоні своєї діяльності окремі делеговані повноваження Держмитслужби, а також повноваження визначені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами: забезпечує здійснення митного контролю та митного оформлення товарів; забезпечує правильність заповнення та використання митних декларацій, внесення до них змін та визнання декларацій недійсними; здійснює митний контроль та виконує митні формальності щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перемішуються через митний кордон України.
Підпунктами 21, 22 пункту 5 Положення про Дніпровську митницю визначено, що Митниця з метою виконання повноважень бере участь у судових справах та судових процесах (у порядку самопредставництва Митниці) через начальника Митниці, а також без окремого доручення начальника Митниці через його заступників та посадових осіб самостійних структурних підрозділів Митниці, відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів Митниці в судах без окремого доручення начальника Митниці; представляє свої інтереси та інтереси Держмитслужби в усіх без виключення судах (місцевих (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); апеляційних (цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних); Верховному Суді (Великій Палаті Верховного Суду, Касаційному адміністративному суді, Касаційному господарському суді, Касаційному цивільному суді, Касаційному кримінальному суді), з усіма відповідними правами та обов`язками наданими законодавством для учасників судового процесу.
Митниця здійснює свої повноваження (у тому числі й окремі делеговані повноваження Держмитслужби) як безпосередньо, так і через митні пости, які є структурними підрозділами Митниці (пункт 7 Положення про Дніпровську митницю).
Митниця утворюється як територіальний орган Держмитслужби без статусу юридичної особи, має окремий баланс, майно, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та банках (пункт 16 Положення про Дніпровську митницю).
Таким чином, під час розгляду заявленого питання судом встановлені обставини процесуального правонаступництва.
Статтею 52 КАС України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни відповідача його правонаступником у зв`язку із проведеною реорганізацією.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 року, зазначена вище справа була розподілена та 02.06.2021 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року провадження по адміністративній справі №160/9349/21 зупинено до 10.09.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року поновлено провадження в адміністративній справі №160/9349/21, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «АДІТОН» за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 здійснило митне оформлення товару згідно контракту від 31.07.19 №VS 190036 на поставку товару, укладеного з Чеською компанією «Autobazar BLESK s.r.o.» (Charvatova 1988/3, ПО 00, Praha).
Загальна вартість контракту у розмірі 5 000,00 EURO (підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 контракту). Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 встановлено наступне.
Товар імпортовано ТОВ «АДІТОН» на підставі контракту від 31.07.19 № VS190036, укладеного між ТОВ «АДІТОН» та компанією «Autobazar BLESK s.r.o.» (Чехія), та випущено у вільний обіг за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718.
Митне оформлення Товару у зоні діяльності Дніпропетровської митниці ДФС згідно митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 здійснено за основним методом - за ціною договору (контракту) та було застосовано преференцію по сплаті ввізного мита «410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі - Угода).
Пільга «410» (преференція по сплаті ввізного мита «410») на товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄЄ [Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони], яка встановлена розділом IV Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій) згідно з класифікатору звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затверджений Наказом Міністерства _ фінансів України 20.09.2012 № 1011.
Враховуючи застосування преференції 410 по визначених сумах ввізного мита у графі 47 митної декларації ТОВ «АДІТОН» застосовано спосіб платежу за кодом 06 «Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим МК України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - МК України), ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митний режим імпорту (випуск у вільний обіг), експорту» на суму 14 256,23 грн, за ставкою 10% від митної вартості 142 562,25 грн, відповідно до митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718.
Митні платежі за митною декларацією від 29.08.2019 №UA110150/2019/236718 TOB «АДІТОН» були визначені самостійно, а саме: по виду (020) нарахування складає 142 562,25 грн., за ставкою 10%, на суму 14 256,23 грн., із способом платежу (06), де сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим МК України, ПК України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митні режими Імпорту (випуск у вільний обіг), експорту; по виду (028) нарахування складає 142 562,25 грн., за ставкою 20%, на суму 28 512,45 грн., із загальним способом платежу (01), де сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім`я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби, яка зарахована на банківський рахунок ПАТ «Банк Кредит Дніпро».
Тому, ТОВ «АДІТОН» в 2019 році під час оформлення митної декларації від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 сплатило до бюджету податок на додану вартість у сумі 28 512,45 грн.
Крім того, до митного оформлення, як додатковий доказ преференційного походження товару було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Чеської республіки (UF 110943) , де також вказано в розділі «кузов», що виробник напівпричеп платформа тентований KOGEL (VIN НОМЕР_1 ) є Kogel Trailer GMBH, Буртенбах ФРН.
Також, до митного оформлення, ще додатково для підтвердження преференційного походження товару, було надано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження т1597/19 від 29.08.2019р. Згідно якого судовий експерт товарознавець зазначив, що країною походження напівпричепа платформа тентований KOGEL (VIN НОМЕР_1 ), згідно міжнародного ідентифікаційного коду виробника WMI є Німеччина.
Як було встановлено судом під розгляду справи, у відповідача, на дату митного оформлення, не виникло обґрунтованих сумнівів щодо достовірності наданих документів щодо країни походження товару, він не застосував процедуру передбачену митним кодексом України - винесення картки відмови в митному оформленні та вимогу надати додаткові документи, а без будь яких зауважень здійснив митне оформлення товару напівпричепа платформа тентований KOGEL (VIN НОМЕР_1 ) згідно ВМД №UA110150/2019/236718 від 29.08.2019р., застосувавши преференцію для звільнення від сплати мита відповідно до вимог міжнародної угоди між Україною та Європейським союзом.
А, після сплину 70 діб після митного оформлення, відповідач направив запит до Державної фіскальної служби України (лист від 07.11.2019р. №2172/8/04-50-19-04). Мета даного листа - подальше направлення до митних органів Чеської Республіки щодо підтвердження здостовірності декларації про походження до 6000 євро, складеної на інвойсі від 05.08.2019р. №1930102, та з`ясування питання стосовно виконання умов набуття статусу преференційного походження товару в рамках Угоди.
Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару ТОВ «АДІТОН» митному органу не надало сертифікат EUR. 1 до вищезазначеної митної декларації, відповідно до статті 16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Угоди (далі - Протокол 11. Відповідно до статті 32 Доповнення І «Визначення поняття «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (далі - Доповнення І) Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція) до Угоди та у порядку, встановленому наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 № 1050 «Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару», було направлено запит до Державної фіскальної служби України (лист від 07.11.2019 № 2172/8/04- 50-19-04) для подальшого направлення митним органам Чеської Республіки щодо підтвердження достовірності декларації про походження до 6000 Євро, складеної на інвойсі від 05.08.2019 № 1930102, та з`ясування питання стосовно виконання умов набуття статусу преференційного походження товару в рамках Угоди.
Відповідно до частини 6 статті 32 Доповнення І, якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції. У статті 17 Угоди про застосування ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання. Отже, у вказаній статті закріплено право митних органів переконатися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, наданих для цілей митної оцінки, та оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ «АДІТОН»:
1) частини 2 статті 48, пункту 2 частини 3 статті 75, частини 8 статті 257 МК України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з урахуванням частини 2 статті 345 МК України та вимог закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 № 591-IX), в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 на загальну суму - 14 256,23 грн.;
2) пункту 2 частини 3 статті 75 МК України від 13 березня 2012 №4495-VI та пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02 грудня 2010 № 2755-VI (з урахуванням частини 2 статті 345 МК України та вимог закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 №591-IX), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 29.08.2019 № UA110150/2019/236718 на загальну суму - 2 851,25 грн.
З висновками акту позивач не погодився та надав відповідні заперечення від 13.05.2021.
01.06.2021р. позивачем було отримано лист відповідача від 25.05.2021р. №7.5-08-02- 4/19/135344 «Про надання відповіді на заперечення б/н від 13.05.2021р.»
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на мигну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. Тобто, сума податку на додану вартість залежить від розміру мита, що підлягає сплаті та включається до ціни товару.
Згідно зі ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.
Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.
Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.
Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.
У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.
Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Частинами 1-2 ст. 44 МК України передбачено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.
У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно зі ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування Такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановленого Митним тарифом України.
Відповідно до ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу передбачені ст. 377 МК України, за змістом якої, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Згідно з п. 187.8 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань, у разі ввезення товарів на митну територію України, є дата подання митної декларації для митного оформлення.
У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу .
При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 193 ПК України визначені розміри ставок податку, зокрема, згідно із абз. «а» п. 193.1 цієї статті, ставка податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.
Як встановлено судом, відповідно до графи 36 митної декларації позивачу при ввезенні на митну територію України транспортного засобу надано преференцію зі сплати митра (код пільги - 410) - «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» визначену абзацом 1 частини 1 статті 29 глави І розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом. Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, ратифікованої відповідно до Закону України № 1678-VII від 16.09.2014 відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1 -А до цієї Угоди.
Однак, як видно з акта перевірки, контролюючий орган вважає, що ввезений пощзивачем транспортний засіб не може бути визнано таким, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на преференцію. Такі висновки контролюючого органу базуються на листі уповноваженого органу Чеської Республіки від 02.02.2021 року №7181-2/2021-900000-212/JS.
Разом з тим, на переконання суду, вказаний лист уповноваженого органу Чеської Республіки від 02.02.2021 року №7181-2/2021-900000-212/JS не можна вважати достатнім доказом про порушення позивачем митних правил, оскільки ТОВ «АДІТОН» до митного оформлення надані всі документи, передбачені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право на преференцію.
Водночас в акті перевірки відсутня будь-яка інформація, яка б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Чеської Республіки до експортера за наданням доказів чи відповіді експортера. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.
Натомість, витребувані судом документи від Дніпровської митниці до суду так і не надійшли.
Відповідно до ч.2 ст. 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.6 ст. 36 МК України положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Переміщення товарів преференційного походження через митний кордон України регулюється Угодою про асоціацію між Україною з однієї стороні та Європейським союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами членами (далі - Угода), Протоколом 1 щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (далі - Протокол 1), Митним кодексом України (далі - МКУ), Положенням про митні декларації, Наказом міністерства фінансів України № 651 та іншими підзаконними актами.
В рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки, Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод (ст. 14 Угоди).
Положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (ст. 26 Угоди).
«Партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі (ст. 1 Протоколу 1).
Товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару ЕІЖ. 1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ст. 16 Протоколу 1).
Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1) ( b) цього Протоколу, може бути складена: (a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро (ч. 1 ст. 22 Протоколу 1).
Митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься «затвердженим експортером», який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу (ч. 1 ст.23 Протоколу).
Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу (ч. 3 ст.22 Протоколу 1).
Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами (ч. 4 ст. 22 Протоколу).
Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав (ч. 5 ст. 22 Протоколу).
Підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди (ст. 25 Протоколу 1).
Партією товарів вважаються: товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення (п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450).
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 652 від 31.05.2012 «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил» при митному оформленні товарів у митній декларації зазначаються: у графі 36 «Преференція» - код звільнення від сплати ввізного мита 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), передбачений Класифікаторам звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, який затверджено наказом № 1011, у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» - код документа про походження товару згідно з Класифікатором документів, затвердженим вищезазначеним наказом.
Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару (ст. 36 МК України).
Крім того, до митного оформлення, як додатковий доказ преференційного походження товару було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Чеської республіки (UF 110943) , де також вказано в розділі «кузов», що виробник напівпричеп платформа тентований KOGEL (VIN НОМЕР_1 ) є Kogel Trailer GMBH, Буртенбах ФРН.
Також, до митного оформлення, ще додатково для підтвердження преференційного походження товару, було надано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження т1597/19 від 29.08.2019р. Згідно якого судовий експерт товарознавець зазначив, що країною походження напівпричепа платформа тентований KOGEL (VIN НОМЕР_1 ), згідно міжнародного ідентифікаційного коду виробника WMI є Німеччина.
Тобто, на думку суду, при митному оформлені товару за митною декларацією від 29.08.2021р. №UA110150/2019/236718 позивачем було надано всі передбачені чиним Українським та міжнародним законодавством документи що ідентифікували товар, не містили розбіжносте та підтверджували походження товару з країн ЄС (преференційного походження товару).
У імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі декларації інвойс. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу декларації інвойс і правдивість інформації, що в ній зазначена, лежить виключно на експортерові (продавцеві).
Так, як декларації інвойс є офіційними документами відповідно до яких настають передбачені законом юридичні наслідки, тому такі документи можуть бути визнані нечинними чи недійсними у встановленому законом порядку. Так, як подані позивачем до митного оформлення документи чи інформація в них не визнані уповноваженими органами чи судом незаконними, до них застосовується презумпція правомірності.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності такого рішення.
За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2270 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №6205 від 08.06.2021 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2270 грн. підлягає стягненню з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п. 3.2рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 усправі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Позивачем до суду надано копію Витягу з договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2017р.; копію Додаткової угоди від 10.05.2021р.; копію Протоколу узгодження розміру гонорару від 10.05.2021р.; копію платіжного доручення №7393 від 30.06.2021р.; копію акту виконаних робіт від 05.07.2021р.
Договором про надання правової допомоги від 01.02.2017р. та додатковою угодою від 10.05.2021р. та протоколом узгодження розміру гонорару від 10.05.2021р. було узгоджено фіксований розмір гонорару у сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) та зазначено, що даний фіксований розмір гонорару не залежить не від кількості витрачених годин адвокатом, не від кількості підготовлених документів, сплачується в формі попередньої оплати.
Даний фіксований розмір гонорару адвокат та позивач вважали найбільш доцільним, так як це дало можливість спрогнозувати витрати позивача та не призвело до їх збільшення в процесі судового розгляду справи. Гонорар сплачено згідно платіжного доручення №7393 від 30.06.2021 р .
Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору в підписаних на виконання договору документах.
Оскільки, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджено належними та допустимими доказами, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, тому на них поширюється правило щодо розподілу судових витрат.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. підлягають стягненню з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АДІТОН» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник