Справа № 420/8321/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8321/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Зуєвої Л.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправними дій щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії управління соціального захисту населення в Малиновському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення;

- зобов`язати управління соціального захисту населення в Малиновському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи та видачу відповідного посвідчення, з урахуванням висновків суду;

- стягнути з управління соціального захисту населення в Малиновському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1816,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 07.10.2005 року по 06.11.2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а в період з 07.11.2015 року по 01.12.2020 року в поліції. Під час проходження служби позивач отримала травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків та їй встановлено другу групу інвалідності (ступінь втрати працездатності 70 %). 21.04.2021року позивачу видане посвідчення № НОМЕР_1 , згідно якого пенсія призначена по інвалідності (2 група) внаслідок війни. Позивач звернулась до відповідача із заявою від 12.02.2021року щодо отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу відповідного посвідчення, додавши необхідні документи, проте листом відповідача від 01.04.2021року (вих. № 9710-0) протиправно відмовлено у встановленні позивачу на підставі п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач додала до заяви від 12.02.2021року щодо отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни документи, які підтверджують одержання травм у зв`язку з нещасним випадком (дорожньо-транспортною пригодою). Зазначена обставина є істотною, оскільки у п. 2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, конфузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків. З урахуванням наведеного, листом управління соціального захисту населення в Малиновському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 01.04.2021року(вих. № 9710-0) повідомлено позивача про те, що, оскільки її інвалідність не пов`язана із захистом Батьківщини або участю в бойових діях у мирний час чи з виконанням службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій, а пов`язана із нещасним випадком (дорожньо-транспортною пригодою), саме тому відсутні підстави для встановлення заявниці статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом апеляційної інстанції можуть бути розглянуті без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 у період з 07.10.2005 року по 06.11.2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а в період з 07.11.2015 року по 01.12.2020 року проходила службу в поліції, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 .

За результатами розслідування нещасного випадку, який стався 29.01.2009 року близько 12.00 год. зі старшим лейтенантом міліції сектору дізнання Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 , комісією, призначеною наказом №25 від 10.04.2009 року Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області складено акт № б/н форми Н-5*, за висновками якого нещасний випадок трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно висновку службового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень від 15.04.2009 року, тілесні ушкодження отримані старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 дізнавачем сектору дізнання Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області вважати такими, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ України, пов`язані з виконанням службових обов`язків.

За результатами розслідування нещасного випадку складено акт №4 про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 25.04.2009 року форми Н-1* (додаток 7) вжито заходи: доведено обставини даного нещасного випадку до особового складу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до акта №4 про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 25.04.2009 року форми Н-1* ОСОБА_1 , медичний висновок про діагноз ушкодження здоров`я потерпілого: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, струс шийного відділу спинного мозку. Висновок: нещасний випадок трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно свідоцтва про хворобу №459/2 від 09.11.2020 року, за наслідками здійснення медогляду позивача встановлено діагноз і вказано постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми): відділені наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (2009р.) у вигляді хронічного післятравматичного церебрального конвекситального арахноїдиту, рецидивуючий перебіг в ст.нестійкої ремісії з ліквіродинамічними та симпатоадреналовими кризами (10.06.20р., 12.06.20р., 28.10.20р., 30.10.20р.), стійкою вираженою цефалгією та мікрознаками ураження ЦНС-ТРАВМА, При цьому зазначено, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, а також захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, ОСОБА_1 непридатна до служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1546 о/с від 24.11.2020 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААВ N 167777 (додаток 4) підтверджено, що ОСОБА_1 вперше встановлено другу групу інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12 AAA N 049101 від 27.01.2021 року підтверджено, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 70%.

12.02.2021 року ОСОБА_1 , 1973 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою стосовно отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та видачі відповідного посвідчення.

01.04.2021року (вих.№9710-0) управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за результатами розгляду звернення позивача від 12.02.2021року повідомлено, що, оскільки інвалідність пов`язана з нещасним випадком (дорожньо-транспортною пригодою) та не пов`язана із захистом Батьківщини або з участю в бойових діях в мирний час чи з виконанням службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій, підстави для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутні.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-XII (в подальшому - Закон № 3551-XII).

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений у ст. 7 Закону № 3551-XII.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-ХІІ, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 р. №1346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404, затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (в подальшому - Порядок № 1346).

Пунктами 3.9, 3.10 Порядку №1346 встановлено, що Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху.

Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо).

Право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ, законодавець пов`язує з тим, що інвалідність працівника сталася в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних, зокрема, з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та наявністю передбачених Порядком обставин, що призвели до травмування чи захворювання.

Проте, відповідач не врахував, що позивач у період з 07.10.2005 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а нещасний випадок, внаслідок якого ним отримано травму, що зумовила настання інвалідності, з ним трапився 29.01.2009 року в період проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді старшого лейтенанта міліції.

Отримана позивачем травма пов`язана з виконанням ним службових обов`язків особи рядового/начальницького складу органів внутрішніх справ (МВС України) та зумовила настання інвалідності, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями висновку за результатами перевірки за рапортом лейтенанта міліції ОСОБА_1 , акта № 4 про нещасний випадок від 25.04.2009 р. (форми Н-1*), акта розслідування нещасного випадку (форми Н-5*), довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 167777.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що положення п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-ХІІ поширюються на позивача, як на особу рядового/начальницького складу органів внутрішніх справ (МВС України).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Зуєва Л.Є. Вербицька Н.В.