Справа № 140/7808/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/7808/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військова частина НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дій в частині невиплати індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.11.2018; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.11.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.03.2012 по 02.11.2018.

Відповідачем в порушення норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в період з 01.07.2015 по 02.11.2018 року ненараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення. За приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Таким законом є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення»; ним та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, встановлено механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

ОСОБА_1 вважає бездіяльність відповідачів щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, а тому просив задовольнити позов повністю.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач відповідно до наказу начальника 1 прикордонного загону Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 26.09.2018 № 506-ОС «По особовому складу» прибув для подальшого проходження служби з 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк і був зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення в 1 прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби.

31.10.2018 наказом начальника 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 31.10.2018 № 562-ОС «По особовому складу» позивача було виключено зі списків особового склад та всіх видів забезпечення 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби, і він вибув для подальшого проходження служби у розпорядження начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.10.2018 №1019-ОС з 31.10.2018.

В зв`язку з тим що позивач був переведений для подальшого проходження служби розпорядження начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк, і знаходився там на грошовому забезпеченні відповідно до п.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби розрахунок індексації грошового забезпечення повинен зробити орган Дсржприкордонслужби за місцем служби або орган, у якому позивач перебував на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

З врахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проходив військову службу в підрозділах Державної прикордонної служби України, зокрема з 28.03.2003 по 30.06.2003, з 25.03.2004 по 24.09.2018, з 02.11.2018 по 08.11.2018 у Луцькому прикордонному загоні, з 26.09.2018 по 31.10.2018 у 1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до наказу начальника 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 26.09.2018 № 506-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 прибув для подальшого проходження служби з 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк і був зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення в 1 прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 31.10.2018 № 562-ОС «По особовому складу» позивача було виключено зі списків особового склад та всіх видів забезпечення 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби, і він вибув для подальшого проходження служби у розпорядження начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.10.2018 №1019-ОС з 31.10.2018.

Як слідує з архівної відомості з січня 2018 року по грудень 2018 року ОСОБА_1 в період проходження військової служби в 1 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_1 ) індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася.

Вважаючи свої порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Як визначено статтею 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри «101» замінено цифрами «103».

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Як встановлено пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (пункт 6 Порядку №1078).

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.07.2019 у справі №240/4911/18.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що відповідач не нарахував та не виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 02.11.2018, суд зазначає таке.

Як встановлено судом із витягу з послужного списку позивача, ОСОБА_1 з 25.03.2004 по 24.09.2018, з 02.11.2018 по 08.11.2018 проходив службу у Луцькому прикордонному загоні, з 26.09.2018 по 31.10.2018 у 1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до наказу начальника 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 26.09.2018 № 506-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 прибув для подальшого проходження служби з 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк і був зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення в 1 прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 31.10.2018 № 562-ОС «По особовому складу» позивача було виключено зі списків особового склад та всіх видів забезпечення 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби, і він вибув для подальшого проходження служби у розпорядження начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Луцьк на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.10.2018 №1019-ОС з 31.10.2018.

Отже, з наведеного слідує, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ) починаючи з 26.09.2018 по 31.10.2018.

Таким чином, саме за цей період у відповідача був обов`язок нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення.

З огляду на викладене та враховуючи, що Військова частина НОМЕР_1 безпідставно не здійснила позивачу нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 26.09.2018 по 31.10.2018, суд приходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими, а тому наявні підстави для їх задоволення.

Разом з тим, з 01.07.2015 року по 26.09.2018 позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що свідчить про відсутність у відповідача обов`язку нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення упродовж такого періоду, а тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 26.09.2018 по 31.10.2018 та зобов`язання нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення за вказаний період, з урахуванням виплачених сум.

Крім того, зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 26.09.2018 по 31.10.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 26.09.2018 по 31.10.2018, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк