Справа № 420/10557/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервіс-2 до Головного управління ДПС в Одеській області у статусі відокремленого підрозділу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вирішив позовні вимоги задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Жилстройсервіс-2 звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС в Одеській області у статусі відокремленого підрозділу в якому просило:

1.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №10981/15-32-07-03, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану до відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 4 832 479,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 483 248,00 грн.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №109993/15-32-07-03, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2020 р. та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 10 919 117 грн.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №10994/15-32-07-03, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 712 395,00 грн.

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідач у період з 23.03.2021 р. по 31.03.2021 р. провів документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2020 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітних періодів.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 07.04.2021 р. №6779/15-32-04-03/34319566.

На підставі акту перевірки відповідач виніс податкові повідомлення рішення від 13.05.2021 р. №10981/15-32-07-03, від 13.05.2021 р. №109993/15-32-07-03, від 13.05.2021 р. №10994/15-32-07-03.

Позивач вважає винесені податкові повідомлення рішення необґрунтованими, протиправними, складеними з порушенням вимог діючого законодавства, та такими, що порушують права та законні інтереси позивача.

(б) Позиція Відповідача

15.07.2021 р. від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Під час проведення перевірки встановлено, що позивач в ході провадження господарської діяльності протягом серпня 2019 р., вересня 2019 р., жовтня 2019 р., жовтня 2020 р., листопада 2020 р., грудня 2020 р. та січня 2021 р. відображав взаємовідносини на загальну суму 33 269 244 грн. з контрагентами: ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Алмі-Строй», ТОВ «БК Монтажні Технології», ТОВ «Югстрой Монтаж» у результаті чого завищено суми податкового кредиту.

Крім того, встановлено, що в зазначених контрагентів позивача відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості, для надання послуг та товару позивачу.

Таким чином, в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари (роботи, послуги), а якщо постачальник нерезидент, то з бюджетом (у частину податку на додану вартість). Водночас , слід врахувати також послідовність виконання (завершення) господарських операцій, перерахування коштів постачальнику та адекватне виконання ним поставок за фактом, що відбувся.

Отже відповідач вважає, що результатами перевірки прийняті законні податкові повідомлення рішення, які не належать до скасування.

ІІІ Процедура та рух справи

29.06.2021 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

05.07.2021 р. суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, продовжив підготовче до 90 днів.

15.07.2021 р. суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач є платником податку на додану вартість, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру даних про реєстрацію платника податку на додану вартість від 25.10.2013 р. №200146981.

Користуючись правом наданим платнику податків ст. 200 ПКУ, 19.02.2021 р. позивач подав податкову декларацію з ПДВ за січень 2021 р. (реєстраційний номер ), відповідно до якої задекларовано від`ємне значення з податку на додану вартість у розмірі 66 909 706 грн. (сума від`ємного значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню - 29 151 307 грн., сума від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду 37 758 399 грн.).

Відповідач у період з 23.03.2021 р. по по 31.03.2021 р. провів документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість попередніх звітних періодів.

За результатами вищезазначеної перевірки податковим органом складено Акт перевірки від 07.04.2021 р. №6779/15-32-04-03/34319566, в якому зафіксовані наступні порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, и. 198.3', ст. 198, п. 200.1, абз. б), в) п. 200.4 ст.200, Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) підпунктів 4, 5 пункту 5 розділу Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 року №21 (із змінами і доповненнями) завищено показники у рядках 16.1, 17 (колонка Б) і 19 Декларації з, ПДВ_ за січень 2021 року на суму 4 832 479 грн.. що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень 2021 року), у розмірі 4832 479 грн.;

- абзацу б) п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), підпунктів 4, 5 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 року №21 (із змінами і доповненнями), що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку, відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за жовтень 2020 року), на 10 919 117 грн., у зв`язку з чим відсутнє право на отримання позивачем бюджетного відшкодування /відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень 2021 року) у розмірі 10 919 117 грн. та відсутнє право на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), завищено розмір від`ємного значення сумиПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду (рядок 21 декларації), на суму712 395 грн.

На підставі Акту перевірки, ГУ ДПС в Одеській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №10981/15-32-07-03, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану до відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 4 832 479, 00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 483 248, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р.№10993/15-32-07-03, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2020 р. та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 10919 117 грн.

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. № 10094/15-32-07-03, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 712 395, 00 грн.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

IV. Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 78.1.8. п.78.1. ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема якщо, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис, гривень.

Згідно з п.85.8. ст. 85 ПК України,, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних, представників копії документів, що належать до предмета перевірки, Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Суд встановив, що відповідно до наказу від 19.03.2021 р. №1640-п, предметом документальної позапланової виїзної перевірки є дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, з урахуванням від`ємного значення з ПДВ попередніх звітних періодів, зазначених у додатку 3 до податкової декларації з ПДВ.

Відповідно до п.85,2. ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236 Державна фіскальна служба України (наразі - ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Пунктом 73.3 ст. 73 Кодексу визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Згідно з пп. 16.1.5 ПКУ платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.85.4. ст. 85 ПКУ, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами.

Пунктом 198.2 ст.198 ПКУ передбачено «Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тіш події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг».

Пунктом 198.3 ст.198 ПКУ встановлено, що «Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарі в/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статі 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезення товарів та/або, необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду».

Пунктом 201.10 статті 201 встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

Відповідач посилається на ту обставину, що під час проведення перевірки встановлено, що позивач в ході провадження господарської діяльності протягом серпня 2019 р., вересня 2019 р., жовтня 2019 р., жовтня 2020 р., листопада 2020 р., грудня 2020 р. та січня 2021 р. відображав взаємовідносини на загальну суму 33 269 244 грн. з контрагентами: ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Алмі-Строй», ТОВ «БК Монтажні Технології», ТОВ «Югстрой Монтаж» у результаті чого завищено суми податкового кредиту. Крім того, встановлено, що в зазначених контрагентів позивача відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості, для надання послуг та товару позивачу. Однак, суд не погоджується з доводами відповідача, виходячи з наступного.

Щодо господарських операцій із ТОВ «БК Монтажні Технології», суд зазначає наступне.

Позивач уклав ряд договорів підряду з ТОВ «БК Монтажні Технології», серед яких:

- № 28-09/20, від 28.09.2020 щодо виконання комплексу робіт по монтажу навісного вентильованого фасаду першого повершу при поліпшенні об`єкта 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1;

- № 09-11/20 від 09.1 1.2020 щодо виконання комплексу робіт по монтажу навісного вентильованого фасаду ресторану при поліпшенні об`єкта Замовника «Ресторан», розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1.

На стор. 26 Акту перевірки вірно, зазначено, що протягом періодів жовтень - грудень 2020 року та січень 2021 року ТОВ «БК Монтажні Технології» виконувало підрядні роботи для позивача, що підтверджується актами виконаних робіт та довідками про вартість таких робіт, підписаними сторонами.

В свою чергу, позивач здійснював оплати (авансування) даних робіт, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (стор.26 Акту).

При цьому, з Акту перевірки вбачається, що ТОВ «Жилстройсервис-2» вірно відображено у бухгалтерському обліку вищезазначені оплати, а ТОВ «БК Монтажні Технології», належним чином зареєстровано відповідні податкові накладні (стор.26 Акту) і відповідно взяв на себе податкові зобов`язання за вищезазначеними податковими накладними.

ТОВ «БК Монтажні Технології» зареєстровано належним чином як суб`єкт підприємницької діяльності, має статус платника ПДВ (від 01.11.2018, свідоцтво №200430165). Основним видом діяльності є 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель.

Так, в період існування правовідносин позивача із ТОВ «БК Монтажні Технології» надавав аналогічні послуги і іншим юридичним особам.

Отже, ТОВ «БК Монтажні Технології» виконувало роботи, які є основним видом діяльності підприємства, маючи при цьому відповідні трудові ресурси (17 найманих, працівників та 2 самозайняті Особи), та як і позивач належним чином відобразило у податковому обліку господарські операції.

Однак, посадові особи відповідача при здійсненні перевірки дійшли до висновку, що насправді роботи у жовтні - грудні 2020 року та січні 2021 року ТОВ «БК Монтажні Технології» не виконувались, оскільки факт їх виконання не підтверджено, з огляду нате що:

- ТОВ «БК Монтажні Технології» в цей період орендувало лише офіс, однак не орендувало складські приміщення.

- ТОВ «БК Монтажні Технології» в цей період отримувало придбання робіт з монтажу утеплювача та кронштейнів у ТОВ «СТІЛ ЛІМІТ», який визнано відповідним критеріям ризиковості.

- в Актах виконаних робіт не визначено витрати часу людино-годин, використання , та експлуатацію будівельних машин та механізмів, згідно до листа Мінрегіонбуду від 12.01.2012 №7/15-488 та ДБНДЛ. 1-1-2000.

Щодо основних засобів та трудового ресурсу ТОВ «БК Монтажні Технології», з огляду на Акт перевірки, ТОВ «БК Монтажні Технології» орендує офіс, відповідно до поданого ТОВ «БК Монтажні Технології». Податкового розрахунку сум ( доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (за формою 1- ДФ) зд. IV крартал.2020 року, кількість штатних працівників за звітний період - 17 осіб та кількість- самозайнятих осіб - 2 особи ( з видами діяльності: бухгалтерський облік та аудит; транспортні послуги).

Проте, ні в акті перевірки, ні в продовж судового розгляду справи відповідач не вказав яка кількість працівників є достатньою, які основні фонди потрібні для виконання робіт з монтажу навісного вентильованого фасаду першого поверху, з яких джерел це вбачається та чим обґрунтовується такі висновки.

Крім того, позивач зазначив, що зазвичай, будівельні -матеріали, необхідні для виконання робіт завозяться підрядниками безпосередньо на будівельний майданчик, що не потребує використання складських приміщень.

Висновок відповідача про недостатність основних фондів ґрунтується лише на тому, що з 09.02.2021 р. ТОВ «БК Монтажні Технології» почало орендувати складське приміщення. Однак, на думку суду, даний факт жодним чином не впливає на можливість виконання робітдля позивача до його оренди.

Щодо придбання робіт з монтажу утеплювача та кронштейнів у ТОВ «СТІЛ ЛІМІТ», суд зазначає наступне.

Відповідач у акті перевірки вказує на недотримання податкової дисципліни контрагентами контрагентів ТОВ «БК Монтажні Технології», з приводу чого зазначаємо наступне.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою, їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною, зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належний чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що рух активів між підприємствами відбувся.

Так, жодного порушення норм податкового законодавства позивачем при виконанні господарських операцій чи заявлені суми відшкодування ПДВ відповідач не обґрунтував.

Норми податкового законодавства також не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

До того ж висновки контролюючого органу обґрунтовані виключно зібраною податковою інформацією не щодо контрагентів позивача, а щодо контрагентів позивача . Ця інформація (за умови невиконання відповідачем обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту порушення платником податків вимог податкового законодавства) не має преюдиціального значення та не є такою, що достовірно та безсумнівно підтверджує відсутність реального руху активів між позивачем та його контрагентами.

Крім того, з акту перевірки не вбачається зв`язку між придбаними позивачем у ТОВ «Стіл Ліміт» роботами та роботами виконаними для позивача.

Щодо висновків про недотримання форми Акту виконаних робі КБ-2В, суд зазначає наступне.

В обґрунтування нереальності операцій, перевіряючий посилається на лист Мінрегіонбуду від 12.01.2012 № 7/15-488 та необхідність дотримання Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000).

Проте, посилання на вищезазначені правові акти є невірними, оскільки Державні будівельні норми (ДБН Д.1.1-1-2000) втратили чинність на території України з 1 січня 2014 року на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 293 (У0293858-13 ) від 05.07.2013.

Що ж до вимог Національного стандарту «Правила визначення вартості і будівництва» ДСТУ Б ДЛ. 1-1:2013, затвердженого наказом Мінрегіону України від 05.07.13 р. №293 (далі - ДСТУ Б Д.1.1-1:2013), положення даного стандарту мають обов`язковий характер лише для суб`єктів господарювання, що здійснюють і будівництво за державні кошти.

Так, відповідно до п. 1.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 цей стандарт обов`язковий при визначені вартості будівництва об`єктів, які споруджують за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії (далі - державні кошти).

Також пп. 6.4.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 передбачено: «При визначені вартості виконаних обсягів робіт і проведені взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення, яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3), які наведено у додатку Т та у додатку У».

Якщо будівельні роботи виконують не за державні кошти, їх приймання-передача оформляється відповідним актом, зміст якого відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

З урахуванням зазначеного, висновки про нереальність господарської операції та завищення суми ПДВ 250 000 грн. у рядку 10.1, 17, 19, 21 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., завищення суми ПДВ 875 187 грн. у рядку 16.1, 17, 19, 20.2.1 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., не знаходять свого документального підтвердження та не спростовують виконання робіт між контрагентами.

Щодо висновку контролюючого органу про нереальність господарський операцій із ТОВ «Югстрой Монтаж», суд зазначає наступне.

Позивач уклав ряд договорів підряду з ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ», зокрема:

-№ 02-09/20 від 02.09.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення венткамер В1, В2, ВЗ після монтажу устаткування;

-№02-10/20 від 02.10.2020 з виконання комплексу робіт з мурування з газобетону із штукатуркою на В1 (парковка);

-№03-09/20 від 03-09/2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення приміщення №012 на рівні В2, позначка 8.100 (тренажерний зал);

-№03-12/19 від 03.12.2019 з виконання фарбування стеліт та посилення верхньої частини СІІОК в приміщеннях офісу на рівні В1 будівлі;

-№03-12/20 від 03.2.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення перехідних тамбурів з 2-го по 24-й поверхи та монтажу дверних блоків в приміщеннях охорони №017 на рівні В1;

-№ 09-11/20 від 09.1 1.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення прорізів в ліфтових холах з 2-го по 24-й поверхи;

-11-09/20 від 11.09.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення приміщень на рівні В1 (006/1,107), та 132 (009,013,038);

-№ 14-12/20 від 14.12.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення сходових кліток на рівнях В1, В2, ВЗ та на 1-му поверсі з виходом на стилобатну частину;

-№ 16-10/20 від 16.10.2020 з виконання комплексу оздоблювальних робіт в приміщенні охорони № 018 на рівні В1 та в електрощитових на 1-му поверсі (кафе);

-№ 19-09/19 від 19.09.2019 з виконання комплексу оздоблювальних робіт в приміщеннях офісу на рівні В1;

-№ 24-09/20 від 24.09.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення приміщень 045 та 046 на рівні ВЗ;

-№ 25-09/20 від 25.09.2020 з виконання комплексу робіт з оздоблення сходинкових кліток з лівого та правого боку з 1-го по 24-й поверхи з виходом на покрівлю;

-№ 26-08/20 від 26.08.2020 з виконання комплексу робіт з штукатурки стін паркінга, рівня В1;

-№ 20-09/19 від 20.09.2019 з виконання комплексу робіт з оздоблення стін та відкосів в місцях проходження вентиляційних каналів з 3-го по 18-й поверх;

-№22-08/19 від 22.08.2019 з виконання комплексу оздоблювальних робіт стін та відкосів на 21-му поверху будівлі.

Сторони домовились, що здача-приймання робіт оформлюється підписанням актів приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних робіт КБ-3.

Актом перевірки підтверджується, що відповідно до умов зазначених договорів у вересні-жовтні 2019 р., жовтні-грудні 2020, січні 2021 р. позивач отримував роботи від ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» про що сторонами підписано відповідні Акти виконаних робіт (ст. 30-31 Акту перевірки).

В свою чергу, позивач здійснював оплати вищезазначених робіт, що підтверджується платіжними дорученнями (ст.31 Акту перевірки).

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» виписало на користь позивача відповідні податкові накладні, які заявлені в Додатку 5 до декларації з ПДВ. Перелік податкових накладних зазначено на ст. 31 Акту перевірки.

В бухгалтерському обліку взаємовідносини з ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» за періоди формування від`ємного значення з ПДВ, задекларованого за періоди вересень - жовтень 2019, жовтень 2020 - січень 2021 року, відображено проводками: Дт151,64 Кт631, Дт631 Кт3711, Дт3711, Кт311 (журнали-ордери та картки по бухгалтерським рахункам 371,631,64, 151,311).

Як зазначає сам перевіряючий, позивачем вірно відображено інформацію щодо вищезазначених господарських операцій як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Однак, відповідач в Акті перевірки доходить до висновку, що внаслідок вищевикладеного встановлено неможливість здійснення ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» за періоди вересень жовтень 2019, жовтень - грудень 2020, січень 2021 року операцій з постачання таких робіт (послуг), у зв`язку з неможливістю їх надання, а саме на підставі наступних обставин:

-ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» придбавало роботи (послуги) з монтажу навісного вентильованого фасаду першого доверху (монтаж кронштейнів та утеплювача) у контрагентів - постачальників: ТОВ "АРІЯ СТРОЙ ГРАД", код за , ТОВ "ПЛЮСРЕМТРАНС", код за та ТОВ "ОД СТРОЙ ГРУП", код за , які здійснювали діяльність, спрямовану на виконання операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам;

-ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ», зареєстровані податкові накладні з номенклатурою виконання будівельних робіт, які були складені на 9 СГ, з місцем виконання будівельних робіт: Одеська, Хмельницька та Київська область. ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» самостійно не мало фізичні, технічні та технологічні можливості на здійснення зазначеного обсягу робіт з урахуванням термінів виконання робіт та наявності трудових ресурсів на підприємстві 5-7 осіб;

-Акти приймання виконання будівельних робіт всупереч умовам укладених договорів підряду складені за самостійно розробленою формою. В актах приймання виконання будівельних робіт, довідках КБ- № 3 про вартість виконаних робіт/послуг та витрат, та розрахунках договірної ціни від ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» не визначено витрати часу людино-годин, використання та експлуатацію будівельних машин та механізмів.

Щодо придбання ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» робіт у ТОВ "АРІЯ СТРОЙ ГРАД", ТОВ "ПЛЮСРЕМТРАНС" ТОВ ОД СТРОЙ ГРУП, суд зазначає, що жодного порушення норм податкового законодавства позивач при виконанні господарських операцій чи при заявлені суми відшкодування ПДВ перевіряючий не обґрунтував.

Щодо виконання робіт для інших суб`єктів господарювання та достатності трудового ресурсу, суд зазначає наступне.

ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» зареєстровано належним чином, основним видом діяльності є 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель, має статус платника ПДВ, має власний трудовий ресурс достатній для виконання підрядних робіт, має основні фонди вартістю 39000,00 грн. В період правовідносин із позивачем ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» надавав аналогічні послуги і іншим юридичним особам.

Отже, ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» виконувало роботи, які є основним видом діяльності підприємства, маючи при цьому власні трудові ресурси та залучаючи третіх осіб, при цьому, як і позивач належним чином відобразило у податковому обліку господарські операції, які контролюючий орган вважає нереальними.

З урахуванням зазначеного, виконання аналогічних робіт для інших суб`єктів господарювання лише додатково підтверджує той факт, що ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» відноситься до суб`єктів господарювання реального сектору економіки.

Яка кількість працівників є достатньою, чому на думку відповідача працівники ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» та залучені субпідрядники не можуть забезпечити виконання робіт для позивача, з яких джерел це вбачається та чим обґрунтовується в Акті перевірки не зазначено.

Слід зазначити, що Акт приймання будівельних робіт містять перелік робіт, що були закінчені виконанням у цих місяцях.

Суд погоджується з твердженням позивача, що процес їх виконання може займати набагато більший період часу, з урахуванням складності таких будівельних робіт, тобто роботи визначені в актах не виконуються за один місяць,

Акт перевірки не містить аналізу, або будь-яких доказів, що встановлювали будь-який обсяг робіт може виконувати один працівник та скільки часу на це потрібно. відповідач не визначав, коли працівники ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» отримали завдання на виконання робіт та скільки часу витратили на їх виконання для того, щоб здати результат.

Висновки щодо неможливості виконання будівельних робіт власним трудовим ресурсом ТОВ «ЮГСТРОЙ МОНТАЖ» є лише припущеннями відповідача.

Щодо висновків про недотримання форми акту виконаних робі КБ-2В, суд зазначає наступне.

В обґрунтування нереальності операцій, перевіряючий посилається на лист Мінрегіонбуду від 12.01.2012 № 7/15-488 та необхідність дотримання Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000).

Проте, посилання на вищезазначені правові акти є невірними, оскільки Державні будівельні норми (ДБН Д.1.1-1-2000) втратили чинність на території України з 1 січня 2014 року на підставі. Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 293.(v 0293858-13) від 05.07.2013.

Що ж до вимог Національного стандарту «Правила визначення вартості будівництва» ДСТУ Б Д.1.1-1:20.13, затвердженого наказом Мінрегіону України від 05.07.13 р. № 293 (далі - ДСТУ Б.Д.1.1-1:201,3), положення даного стандарту мають обов`язковий характер лише для суб`єктів господарювання, що здійснюють будівництво за державні кошти.

Так, відповідно до п. 1.2 ДСТУ Б Д.1.1 -1:2013 цей стандарт обов`язковий при визначені вартості будівництва об`єктів, які споруджують за рахунок бюджетних ( коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії (далі - державні кошти).

Також пп. 6.4.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 передбачено: «При визначені вартості виконаних обсягів робіт і проведені взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів «Акт приймання і виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3), які наведено у додатку Т та у додатку У».

Якщо будівельні роботи - виконують не за державні кошти, їх приймання- передача оформляється відповідним актом, зміст якого відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З урахуванням зазначеного, висновки про нереальність господарської операції, та про завищення суми ПДВ 150 000 грн. у рядку 10.1, 17, 19, 21 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., завищення суми ПДВ 694 993 грн. у рядку 16.1, 17, 19, 20.2.1 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., не знаходять свого документального підтвердження та не спростовують виконання робіт між контрагентами.

Щодо висновку контролюючого органу, Про нереальність господарським операцій із ТОВ «Альтеріас», суд зазначає наступне.

Позивач уклав ряд договорів підряду з ТОВ «АЛЬТЕРІАС», зокрема:

-№ 01-11/04/19 від 1 1.04.2019 - виконання робіт з обслуговування машин устаткування. Другий пусковий комплекс «Ресторан»;

-№ 0101/19 від 24.01.2019 виконання робіг з обслуговування машин і устаткування;

-№ 0201/19 від 24.01.2019 - виконання комплексів робіт зі свердлення та вирізання технологічних отворів відповідно до виданих Замовником Технічних завдань;

-№ 03-11/04/19 від 11.04.2019 - виконання комплексу робіт загального будівельного призначення, відповідно до виданих Замовником Технічних завдань. Другий пусковий комплекс «Ресторан»; .

-№ 0301/19 від 02.01.2019 - виконання комплексу робіт загального будівельного призначення, відповідно до виданих Замовником Технічних завдань;

-№ 01/06-02/20 від 06.02.2020 - виконання комплексу робіт загального призначенню відповідно до виданих Замовником технічних завдань;

-№ 01/16-04/20 від 16.04.2020 -виконання комплексу робіт загального будівельного призначення відповідно до виданих Замовником технічних завдань;

-№ 02/06-02/20 від 06.02.2020 -виконання комплексу робіт вирізання отворів демонтування конструкцій відповідно до виданих Замовником технічих завдань;

-№ 02/16-04/20 від 16.04.2020- виконання комплексу робіт вирізання отворів тадемонтування конструкцій відповідно до виданих Замовником технічних завдань.

-№24-11/20 від 24.11.2020 виконання комплексу робіт з демонтажу армований газобетонних стін, мурування газобетонних стін з штукатуренням та шпаклюванням (для демонтажу колон балок ліфтів ЛІ, Л2, ЛЗ відповідно до виданих Замовником Технічних завдань.

За умовами вищезазначених договорів Замовник доручає і оплачує, а підрядник приймає на себе зобов`язання щодо виконання комплексу робіт на об`єкті: 24-поверховиі оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом за адресою: Французький бульвар 60/1.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних Актів приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до наданих первинних документів, на користь позивача виписано акти виконаних будівельних робіт, що перелічені в Акті перевірки на ст. 37-40.

Позивач оплатив виконані роботи, що підтверджується платіжним дорученнями (ст. 40-41 Акту перевірки).

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «АЛЬТЕРІАС» виписало на користь ТОВ позивача відповідні податкові накладні відповідно взяло на себе податкові зобов`язання за вищезазначеними податковим накладними. Перелік податкових накладних зазначено на ст.41-49 Акту перевірки.

Як зазначає сам відповідач, що позивачем вірно відображена інформацію щодо вищезазначених господарських операцій як в бухгалтерському, так і податковому обліку.

Аналіз довідкової інформації щодо ТОВ «АЛЬТЕРІАС» наведений на сторінках 49- 53 Акту перевірки, свідчить про наступне.

ТОВ «АЛЬТЕРІАС» зареєстровано належним чином, основним видом діяльності є 41.10- організація будівництва будівель, має статус платника ПДВ, має власний трудовий ресурс та залучав до виконання робіт спеціалістів за цивільно-правовими договорами в достатній для виконання підрядних робіт кількості. В період існування правовідносин із позивачем ТОВ «АЛЬТЕРІАС» надавав аналогічні послуги і іншим юридичним особам.

Отже, ТОВ «АЛЬТЕРІАС» виконувало роботи, які є основним видом діяльності підприємства, маючи при цьому відповідні трудові ресурси, при цьому, як і позивач належним чином відобразило у податковому обліку господарські операції, які контролюючий орган вважає нереальними.

Однак, відповідач в Акті перевірки доходить до висновку про неможливість здійснення ТОВ «АЛЬТЕРІАС» у періодах вересень - жовтень 2019, жовтень грудень 2020, січень 2021 року операцій з постачання вищезазначених робіт (послуг) у зв`язку знеможливістю їх надання, з наступних підстав.

Згідно з Актом перевірки, ТОВ «АЛЬТЕРІАС», не придбавало послуги з монтажних, будівельних та інших робіт, та одночасно, самостійно, без залучання субпідрядників не могло здійснити вищеназвані роботи (послуги), у зв`язку з тим, що операції по здійсненню та реалізації цих робіт (послуг) передбачають великий обсяг трудовитрат, особистої участі персоналу із відповідними фаховими знаннями (крановиків, водіїв самоскидів, майстрів, спеціалістів які мають дозволи на роботи на висоті), придбання ідентифікованих матеріалів, які визначені в актах виконаних робіт за відсутністю документальних підтверджень щодо рівня освіти, кваліфікації, професіональних знань, чисельності та фахової належності робітників ТОВ «АЛЬТЕРІАС» неможливо встановити та підтвердити відповідність наявних трудових ресурсів виконанню оформлених господарських операцій. В ході аналізу податкової інформації (ЄРПН, податкова звітність) встановлено відсутність на підприємстві основних фондів.

Суд із такими доводами не погоджується, оскільки із змісту Акту перевірки вбачається, що контролюючий орган робить висновок про відсутність у контрагента достатніх трудових ресурсів виключно на підставі аналізу розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1 -ДФ) та до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4).

Так відповідач розраховує ту норму робочих годин, яка відповідає виплаченій заробітній платі за III та IV квартал 2019 р., IV квартал 2020 р. окремо та робить висновок, що за фактично відпрацьований час в один місяць немає фізичної спроможності виконати зазначений в Акті об`єм робіт.

Однак наведені в Акті перевірки розрахунки не свідчать про те, що роботи, які були здані у III та IV квартал 2019 р., IV квартал 2020 р. ТОВ «Альтеріас» не виконувались.

Слід зазначити, що акти приймання будівельних робіт, що були предметом перевірки містять роботи, що були закінчені виконанням у цих місяцях.

Суд погоджується з твердженням позивача, що процес їх виконання може займані набагато більший період часу, з урахуванням складності таких будівельних робіт, тобто роботи визначені в актах не виконуються за один місяць.

Акт перевірки не містить аналізу, або будь-яких доказів, що встановлювали б який обсяг робіт може виконувати один працівник та скільки часу на це потрібно. Відповідач не визначав, коли працівники ТОВ «Альтеріас» отримали завдання на виконання робіт та скільки часу витратили на їх виконання для того, щоб здати результат у серпні, вересні 2020 р.

Висновки щодо неможливості виконання будівельних робіт власним трудовим ресурсом ТОВ «Альтеріас» є лише припущеннями відповідача.

Навіть, якщо припустити, що можливостей працівників ТОВ «Альтеріас» не було достатньо для виконання робіт, це не свідчить про неможливість виконати роботи та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт, у тому числі й по ПДВ, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу) та ін.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, в тому числі у постанові від 04.06.2020 р. по справі №340/422/19, постанові від 12.04.2018 року у справі № 805/4710/16-а, постанові від 11.06.2019 у справі № 825/2387/18.

Акт перевірки не містить жодної інформації про залучення ТОВ «Альтеріас» до виконання робіт працівників за цивільно-правовими договорами чи залучення субпідрядних організацій.

Разом з тим, в Акті перевірки контролюючий орган наводив довідкову інформацію щодо ТОВ «Альтеріас» стосовно нарахованої заробітної плати (доходу, забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4).

Так, з даної інформації вбачається, що у 2019-2020 рр. ТОВ «Альтеріас» постійно залучало до виконання робіт працівників за цивільно-правовими договорами, що свідчить про приховування податкової інформації в Акті перевірки.

Яка кількість працівників є достатньою, чому на думку відповідача працівники ТОВ «Альтеріас» не мають достатньої- кваліфікації, які документи щодо рівня освіти працівників необхідні для виконання робіт, з яких джерел це вбачається та чим обґрунтовується в Акті перевірки, не зазначено.

З урахуванням зазначеного, висновки контролюючого органу з цього питання є лише припущеннями, що насправді спростовуються податковою інформацією, якою володіє контролюючий орган, належним чином питання достатності трудового ресурсу не досліджувалось при проведенні перевірки, а тому є необґрунтованими.

Також в акті перевірки зазначено, що в ході аналізу податкової інформації встановлено, ТОВ «АЛЬТЕРІАС» протягом січня - лютого 2019 року здійснював ввезення товарів на митну територію України; шляхом аналізу ЄРПН встановлено реалізацію зазначених імпортованих товарів в мінімальних обсягах.

Із змісту акту перевірки незрозуміло, яким чином придбання імпортованих товарів ТОВ «АЛЬТЕРІАС» може впливати на виконання робіт для позивача.

Відповідач зазначив, що ТОВ «АЛЬТЕРІАС» зареєстровані податкові накладні з номенклатурою виконання будівельних робіт, які були складені на 20-ть СГ, зареєстрованих в Дніпропетровська, Одеській, Київській областях та в м. Києві.

Разом з тим, такі висновки навпаки свідчить про те, що ТОВ «АЛЬТЕРІАС» відноситься до підприємств реального сектору економіки та здійснює свою діяльність належним чином.

В акті перевірки зазначено: юридична адреса ТОВ «АЛЬТЕРІАС'»: Київська обл. Києво-Святошинський район м. Вишневе вул. Вишнева буд.36 /1 у зв`язку з віддаленістю контрагентів один від одного, відсутністю будь-якого транспорту на балансі в підприємствах, відсутністю оренди будь-якого транспорту постачальника виконаних робіт, за відсутністю власних основних фондів, технічного персоналу у необхідній кількості, власних виробничих активів, власних складських приміщень, неможливо здійснити господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна.

Підприємство ТОВ «Альтеріас», знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Київській області, Києво-Святошинська ДПІ. Юридична адреса підприємства 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Вишнева, буд. 36-1.

Будівельні роботи для позивача виконувались ТОВ «Альтеріас» за місцем розташування об`єкту будівництва, а саме - м. Одеса, Французький бульвар, 60/1.

Згідно з ст. 93 ЦКУ місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, за місцезнаходженням юридичної особи повинне знаходитися його керівництво і в цьому місці повинен вестися облік. Суд погоджується з твердженнями позивача, що діяльність підприємства може здійснюватися не тільки за його місцезнаходженням, але й за іншими адресами, таким чином реалізуються принципи господарювання, що передбачені ст. 6 ГК України.

Так, відповідно до ч .1 ст.6 ГК України, загальними принципами господарювання в Україні є, серед іншого, свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Здійснюючи свою господарську діяльність ТОВ «Альтеріас» має право вільно виконувати роботи на всій території України, а контролюючий орган не в праві обмежувати свободу господарської діяльності підприємства.

Щодо висновків контролюючого органу про недотримання форми Акту виконаних робі КБ-2В та завищення суми ПДВ 132 091 грн. у рядку 10.1, 17, 19, 21 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., завищення суми ПДВ 1762649 грн. у рядку 16.1, 17, 19, 20.2.1 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р. , не знайшли свого підтвердження та не спростовують виконання робіт між контрагентами.

Щодо висновку відповідача про нереальність господарський операцій із ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ», суд зазначає наступне.

Позивач уклав ряд договорів підряду з ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ», зокрема: №1-14/05/18 від 16.05.2018, №1- 19/07/18 від 19.07.2018, №К04/10/19 від 04.10.2019, №1-19/02/19 від 19.02.2019, №04.03.2019 від 02-04/03/19, №07-05/20 від 07.05.2020, №02-06/20 від 02.06.2020, №04 12/19 від 04.12.2019, 02/12-06/19 від 12.06.2019, №1-04/03/2019 від 04.03.2019, 19/08-20 від 19.08.2020 р. №01/21-08/20 від 21.08.2020, №03/21-08/20 від 21.08.2020, №05/21-08/20 від 21.08.2020 р. №02/22г07/20 від 22.07.2020, №01/15-10/20 від 15.10.2020, №01/19-10/20 від 19.10.2020 р. №02/19-10/20 від 19.10.2020, №05-11/20 від 05.11.2020, №06-11/20, від 06.11.2020 р., №03/17-11/20 від 17.11.2020, №02/24-1 1/20 від 24.11.2020.

За результатами виконаних робіт між позивачем та ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» підписані акти виконаних будівельних робіт згідно переліку, що міститься на ст. 55-56 Акту перевірки.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «АЛМІ-СТРОИ» виписало на користь позивача та зареєструвало податкові накладні (перелік актів міститься на ст. 56-63 Акту перевірки.

Отже, ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» взяв на себе податкові зобов`язання за вищезазначеними податковими накладними.

Позивач оплатив виконані роботи в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, також відображеними в акті перевірки.

Як зазначає сам відповідач, позивачем вірно відображено інформацію щодо вищезазначених господарських операцій як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Аналіз довідкової інформації щодо ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» наведений на сторінках 63-64 Акту перевірки, свідчить про наступне.

ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» зареєстровано належним чином, основним видом діяльності є 43.91 - покрівельні роботи, має статус платника ПДВ, має власний трудовий ресурс достатній для виконання підрядних робіт, має основні фонди. Отже, ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» виконувало роботи, які є основним видом діяльності підприємства, маючи при цьому власні трудові ресурси, як і позивач належним чином відобразило у податковому обліку господарські операції, які контролюючий орган вважає нереальними.

Однак, всупереч вищезазначеним відомостям, які наведені в самому Акті перевірки, відповідач робить висновок про те, що господарська операція є нереальною.

Щодо висновків про недостатність трудових ресурсів.

Із змісту Акту перевірки вбачається, що контролюючий орган робить висновок про відсутність у контрагента достатніх трудових ресурсів виключно на підставі аналізу розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і ,сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4).

Так відповідач вищезазначені документи за III та IV квартал 2019 р., II квартал 2020 р. ( II квартал 2020 р. не був предметом перевірки, господарські операції за цей період в деклараціє не зазначались) окремо та робить висновок, що за фактично відпрацьований час в один місяць немає фізичної спроможності виконати зазначений в Акті об`єм робіт.

Однак, наведені в Акті перевірки розрахунки не свідчать про те, що роботи, які були здані ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» не виконувались.

Слід зазначити, що Акти приймання будівельних робіт, що були предметом перевірки містять роботи, що були закінчені виконанням у цих місяцях.

Однак, ще погоджується з твердженнями позивача, що процес їх виконання займає набагато більший період часу, з урахуванням складності таких будівельних робіт, тобто роботи визначені в актах не виконуються за один місяць.

Акт перевірки не містить аналізу, або будь-яких доказів, що встановлювали б який обсяг робіт може виконувати один працівник та скільки часу на це потрібно.

Акт перевірки не містить жодної інформації про залучення ТОВ «АЛМІ-СТРОЙ» до виконання робіт працівників за цивільно правовими договорами чи залучення субпідрядних організацій.

Разом з тим, в Акті перевірки контролюючий орган наводив довідкову інформацію щодо ТОВ «АЛМІ-СТРОИ» стосовно нарахованої заробітної плати (доходу, забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4).

Так, з даної інформації вбачається, що у 2019-2020 рр. ТОВ «АЛМІ-СТРОИ» постійно залучало до виконання робіт працівників за цивільно-правовими договорами, що свідчить про приховування податкової інформації в Акті перевірки.

З урахуванням зазначеного, висновки відповідача з цього питання є лише припущеннями, що насправді спростовуються податковою інформацією, якою володіє контролюючий орган, належним чином питання достатності трудового ресурсу не , досліджувалось при проведенні перевірки, а тому є необґрунтованими.

Щодо висновків контролюючого органу про недотримання форми Акту виконаних робіт КБ-2В, суд зазначає, що з урахуванням зазначеного, висновки про нереальність господарської операції, та завищення суми ПДВ 180 303 грн. у рядку 10.1, 17, 19, 21 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., завищення суми ПДВ 1 499 652 грн. у рядку 16.1, 17, 19, 20.2.1 у Декларації з ПДВ за січень 2021 р., не знаходять свого документального підтвердження та не спростовують виконання робіт між контрагентами.

Підсумовуючи інформацію щодо контрагентів ТОВ «АЛЬТЕРІАС», ТОВ «Алмі- Строй», ТОВ «БК Монтажні Технології», ТОВ «Югстрой Монтаж», в тому числі довідкову інформацію, відповідач в Акті перевірки також аналізує дотримання законодавства з охорони праці позивачем.

Однак, дотримання законодавства з охорони праці позивачем, або його контрагентами не стосується предмету перевірки - дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 р.

Аналіз первинної документації позивача по вищезазначеним операціям із ТОВ «Альтеріас», ТОВ «Югстрой Монтаж», ТОВ «Алмі-Строй», ТОВ «БК Монтажні Технології» свідчить про наступне.

Позивач отримав від своїх контрагентів товари та роботи (послуги) для поліпшення об`єкту 24-поверховий оздоровчий комплекс з паркінгом, м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 та поліпшення об`єкту Приміщення апартаментів, що складається з-297 відокремлених об`єктів за адресою, м. Одеса, Французький бульвар, 60/1.

В залежності від «першої- події» (складення акту чи здійснення оплати (авансу), постачальниками виписувались і належним чином реєструвались податкові накладні.

Здійснення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для позивача віднести до податкового кредиту відповідну суму ПДВ. Отже, дії позивача були правомірними.

Таким чином, суд робить висновок, що завищення суми податкового кредиту у розмірі 5 544 874 грн. є необґрунтованим.

Щодо висновку контролюючого органу про відсутність права на отримання позивачем бюджетного відшкодування (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень, 2021 року) у розмірі 10 919 117 грн. та відсутнє право на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснених передплат.

Зокрема акт перевірки містить наступний перелік контрагентів та сум ПДВ за передплатами, які контролюючий орган вважає включеними до суми бюджетного відшкодування протиправно: ТОВ «Екліпс Алюмінімум », Концерн «Ксімекс», ТОВ «Містдорбуд Сервіс», ТОВ «Пальміра Деволпмент», ТОВ «Укрінстал Одеса», ПП «Теплоенергокомплект», ТОВ «Лоран Констракшн», ТОВ «Вудлайф», ТОВ «Торговельний дім ПРІС», ТОВ «ППВ18», ТОВ «Розенберг-Україна», ТОВ «БПК «Архітектор», ПП «Кращий вибір», ТОВ «Хай-Рейз», ПП «Скай кепитал Груп», ТОВ «Енергетичні системи та комплектуючі», КНВП «Спецавтоматика», ТОВ «Паритет», ПП «КБ Теплоенерго», ТОВ Агентство пожежної безпеки Опал, ТОВ «Одесагаз-постачання», ТОВ «НВЦ «Спецавтоматика», ТОВ «Твоє Світло Одеса», ТОВ «ТС Інжиніринг», ТОВ «ДАКСС», ТОВ «Вотер Стрім», ТОВ «ВКФ Корпус», ПП «Агротехмонтдж-Д», ТОВ «Югтрубмонтаж», ТОВ «Д.І.Лайт», ДТ «Одесобленерго», ТОВ «Метдллід», ТОВ «Енергія-Пром», ТОВ «Стельові Системи», Колективне мале впроваджувальне підприємство «Авест», ПАТ «Магазин «Будинок Меблів», ТОВ «Домовой НВ», ТОВ «Пілон Вест», на загальну суму ПДВ у складі авансових платежів по постачальнику, включена у додаток 3 до декларації з ПДВ за січень 2021 р. у розмірі 10 919 17 грн.

З огляду на Акту перевірки, за вищезазначеними господарськими операціями наявні первинні документи (платіжні доручення), що відображають факт здійснення авансових платежів, в розрізі контрагентів - постачальників, періодів формування від`ємного значення з ПДВ та податкових накладних, наведена у додатку 3 до акту перевірки.

За даними бухгалтерського обліку вищезазначені господарські операції по сплаті авансів контрагентам-постачальникам за періоди формування від`ємного значення з ПДВ, відображені у таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» Додатку 3 «Розрахунок бюджетного відшкодування» до Декларації з ПДВ за жовтень 2020 року, відображено проводками: Дт3711 КтЗП (журнал-ордер, відомості, обороти но рахунку та картка рахунку по бухгалтерським рахункам 3711,311).

Отже, відповідач підтвердив належне оформлення господарських операцій та належне відображення їх у бухгалтерському обліку.

Висновок відповідача про відсутність права позивача на відшкодування вищезазначених сум ґрунтується на тому, що позивач, задекларувавши суму ПДВ до бюджетного відшкодування на суму 11 511 951 грн., з огляду на послідовність виконання (завершення) господарських операцій, перерахування коштів постачальнику та адекватне виконання ним відповідних поставок за фактом, порушив принцип проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари/послуги, а якщо постачальник - нерезидент, то з бюджетом (у частині податку на додану вартість).

Однак, такі висновки відповідача прямо суперечать нормам ПК України.

Так, пунктом 198.2 статті 198 Кодексу визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбувалася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Суд зазначає, що спірні суми до бюджетного відшкодування розраховані позивачем внаслідок укладення господарських операцій, та відповідної передплати за товар, що слугувало «першою подією» для належного формування податкового кредиту та у відповідності до приписів абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України є підставою для відшкодування суми бюджетного відшкодування , за фактично сплачений постачальникам товар/послугу.

Твердження відповідача про неможливість включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснених передплат прямо суперечить і положеннями Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28 листопада 2006 року про спільну систему податку на додану вартість.

Аналогічна позиція викладена у листі Міністерства фінансів України від 21.07.2017 р.№ 11310-09-10/19633.

З огляду на зазначене, невірним є висновок відповідача про те, що позивачем порушено принцип послідовності виконання (завершення) господарських операцій, перерахування коштів постачальнику та адекватне виконання ним відповідних поставок за фактом, оскільки такі вимоги чинним законодавством не передбачено.

Акт перевірки не містить посилань на те, що господарські операції із вищезазначеними контрагентами не проводились.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач не ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій, а висновок відповідача про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 10 919 117 є протиправним.

З огляну на протиправність висновків Акту перевірки, позивачем правомірно заявлено суму бюджетного відшкодування.

Так, відповідно до вимог пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку; що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом "б", пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

З аналізу пункту б п. 200.4,ст. 200 ПК України вбачається, що платник податків має право отримати бюджетне відшкодування на свій банківський рахунок за одночасної наявності наступних обставин: наявності відповідної суми від`ємного значення з ПДВ; фактичної сплати сум -таких ПДВ.. постачальникам товарів/послуг; сума від`ємного значення з ПДВ, заявлена платником податків до відшкодування на банківський рахунок, не повинна перевищувати суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

В декларації позивача зазначено, що:

- сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1 .3 статті 200 І розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20 - рядок 20.1 декларації звітного (податкового) періоду) - 66 909 706 грн.

- фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України - 29 151 307, 00 грн.

- сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню - 29 151 307, 00 грн.

Таким чином, суми від`ємного значення з ПДВ у розмірі 29 151 307, 00 грн., заявлені до бюджетного відшкодування в січні 2021 року, були заявлені в межах сум фактично сплачених у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України та не перевищували суму, обчислену відповідно до пункту 200 прим. 1.3 статті 200 прим.1 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації.

Отже у позивача наявні всі умови, які дають право платнику податків на бюджетне відшкодування, передбачені підпунктом «б» п. 200.4. ст. 200 ПК України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, про задоволення позовних вимог, та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 139, 244-246 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №10981/15-32-07-03, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану до відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 4 832 479,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 483 248,00 грн.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №109993/15-32-07-03, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2020 р. та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 10 919 117 грн.

4.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2021 р. №10994/15-32-07-03, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 712 395,00 грн.

5.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервіс-2 суму сплаченого судового збору в розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот ),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Жилстройсервіс-2 (65062, м. Одеса, б. Французький , будинок 60/1 , ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 листопада 2021 року.

Суддя: О.Я. Бойко