Справа № 569/6353/21
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6353/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Тимощука О.Я., pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 39666567 від 24.03.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 39666567 від 24.03.2021 року, винесену інспектором роти 3 батальйону 1 УПП в Житомирській області Чередник Іриною Валеріївною про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 24 березня 2021 року постановою серії ЕАН № 39666567 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 24.03.2021 року о 18 год. 17 хв., позивач керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в зоні дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості» «50 км/год» на 27 км/год, чим порушив п.п. 3.29, 3.31 Розділу 33 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000632).

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною, крім того позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 20.05.2021 року відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 березня 2021 року інспектором роти 3 батальйону 1 УПП в Житомирській області Чередник Іриною Валеріївною була винесена постанова серії ЕАН № 39666567 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 .

Як зазначено у постанові, 24 березня 2021 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в зоні дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості» «50 км/год» на 27 км/год, чим порушив п.п. 3.29, 3.31 Розділу 33 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000632).

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Для TruCAM встановлений міжповірочний інтервал в 1 рік. На сьогодні TruCAM LTI 20/20 придатний до застосування відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо-регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/19629, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 09.11.2020 року, яке чинне до 09.11.2021 року.

Наявність свідоцтва про повірку є єдиним і достатнім документом, що підтверджує, що TruCAM є вимірювальним приладом і його можна використовувати для фіксації перевищення швидкості.

Відповідно до частини першої статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Також встановлено, вимірювальний прилад TruCAM ТС 000632 є лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, виробництва фірми Laser Technology, Inc., США . Згідно експертного висновку НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», виробництва фірми Laser Technology, Inc., США відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20».

Можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №№22-01/19629, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 09.11.2020 року, чинного до 09.11.2021 року, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1 км/год. в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Згідно експертного висновку від 27.09.2018 року у приладі «TruCAM LTI 20/20» правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕС 18033-3:2015, забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем на законних підставах було застосовано лазерний вимірювач швидкості TruCАМ (серійний номер ТС000632) та відсутні будь-які дані щодо недостовірності отриманих ним показників, пов`язаних із вимірюванням швидкості руху транспортного засобу.

З повідомлення служби автомобільних доріг у Житомирській області

№11-02/763 від 03.05.2019 року вбачається, що на ділянці автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп кілометри 106-107 встановлені знаки: 3.29 (90) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 068), знаки 3.29 (70) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 232), панно «Аварійно-небезпечна ділянка дороги» праворуч (105 км + 292), знаки 3.29 (50) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 400), знаки 3.29 (50) на розподільчій смузі та ліворуч (106 км + 235), знаки 3.29 (70) на розподільчій смузі на ліворуч (106 км + 437), знаки 3.29 (90) на розподільчій смузі та ліворуч, панно «Аварійно-небезпечна ділянка дороги» ліворуч (106 км + 642) №11-02/763, на ділянці автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп кілометри 106-107 встановлені знаки: 3.29 (90) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 068), знаки 3.29 (70) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 232), панно «Аварійно-небезпечна ділянка дороги» праворуч (105 км + 292), знаки 3.29 (50) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 400), знаки 3.29 (50) на розподільчій смузі та ліворуч (106 км + 235), знаки 3.29 (70) на розподільчій смузі на ліворуч (106 км + 437), знаки 3.29 (90) на розподільчій смузі та ліворуч, панно «Аварійно-небезпечна ділянка дороги» ліворуч (106 км + 642) №11-02/763, на ділянці автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп кілометри 106-107 встановлені знаки: 3.29 (90) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 068), знаки 3.29 (70) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 232), панно «Аварійно-небезпечна ділянка дороги» праворуч (105 км + 292), знаки 3.29 (50) на розподільчій смузі та праворуч (105 км + 400), знаки 3.29 (50) на розподільчій смузі та ліворуч (106 км + 235), знаки 3.29 (70) на розподільчій смузі на ліворуч (106 км + 437), знаки 3.29 (90) на розподільчій смузі та ліворуч, панно «Аварійно-небезпечна ділянка дороги» ліворуч (106 км + 642). Факт встановлення даних знаків і панно, а також їх облаштування за правилами абз. 5 п. 10.5.25 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», підтверджується також наявними на наданому Відповідачем диску фотографіями.

Як було встановлено, автомобіль, яким керував позивач рухався на 105 кілометрі + 800 метрів траси М-06 Київ-Чоп зі швидкістю 77 км/год та перевищив встановлене обмеження швидкості руху 50 км/год на 27 км/год, чим порушив

пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як на одну із підстав своїх вимог позивач покликається на те, що розгляд справи на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення його прав, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ та накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП України.

У постановах Верховного Суду від 27.12.2019 у справі №310/4817/17, від 07.11.2019 у справі №487/2179/17, від 07.12.2018 у справі №286/648/17, від 17.05.2018 у справі №681/972/17, від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 31.01.2018 у справі №689/1525/16-а викладено, що чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовими особами патрульної поліції справ про адміністративне правопорушення, передбачених КУпАП. Верховний Суд зазначив, що вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи, про адміністративного правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатись правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. При цьому слід врахувати, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, доводи позивача про недотримання відповідачем норм КУпАП та розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та відхиляються судом.

Як на підставу своїх вимог позивач також у позовній заяві покликається на те, що інспектором поліції порушено порядок розгляду справи, оскільки він позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Вказану норму позивачу було роз`яснено на місці розгляду адміністративної справи, про що свідчить відеозапис №, наданий відповідачем.

У відповідності до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

У справі Європейського Суду з прав людини «Лала проти Нідерландів» від 23.08.1994 року суддя Матчер в окремій думці зазначив, що лише в особливо серйозних кримінальних справах інтереси правосуддя можуть потребувати, щоб обвинувачений завжди бувв присутній чи представлений, якщо необхідно, офіційно призначеним захисником, що також узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини у справах «Кремцов проти Австрії» від 21.09.1993 року та «Пуатрімол проти Франції» від 23.11.1993 року.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Луц проти Німеччини» від 25.08.1987 року, суд зазначив, що притягнення до відповідальності порушників правил дорожнього руху в адміністративному порядку, тобто визнання таких порушень адміністративними не суперечитиме вимогам Конвенції. Враховуючи велику кількість незначних порушень особливо правил дорожнього руху, характер яких не настільки небезпечний, щоб накладати на порушників кримінальне покарання, Держави учасниці мають вагомі підстави для введення такої системи, яка розвантажує їх суди від більшості подібних справ. Переслідування і покарання за незначні порушення в адміністративному порядку не суперечить Конвенції при умові, що зацікавленні особи можуть оскаржити ухвалене проти них рішення в суд, де діють гарантії статті 6 Конвенції (пункт 57 Рішення).

Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи було забезпечено в суді під час звернення з адміністративним позовом про скасування постанови.

За таких підстав, постанова серії ЕАН №39666567 від 24.03.2021 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесена посадовою особою відповідача у межах своїх повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами по справі.

Разом із тим, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майнове положення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте, враховуючи обставини вчинення правопорушення, а саме що скоєне правопорушення 24.03.2021 року наслідків не потягнуло, особливої небезпеки для дорожнього руху не виникло, те, що правопорушення не створило перешкод для руху пішоходів, враховуючи особу порушника, суд вважає можливим звільнити останнього від відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 19, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, ст. 22 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 39666567 від 24.03.2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - змінити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю скоєного та обмежитись відносно ОСОБА_1 усним зауваженням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.