Справа № 200/12877/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 листопада 2021 р. Справа №200/12877/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Циганенко А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, б. 5; ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків сплати щомісячної страхової виплати з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2014 року (включно) та з 01 грудня 2014 року по 31 серпня 2020 (включно).

11 жовтня 2021 року ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення у зв`язку із не поданням доказів щодо майнового стану позивача, позовна заява залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в сумі 908,00 гривень.

01 листопада 2021 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. Клопотання вмотивовано тим, що на теперішній час позивач є інвалідом 3 групи, не працює, пенсія органами пенсійного фонду не виплачується, також не виплачуються страхові виплати, крім того, позивач часто хворіє та є тимчасово переміщеною особою у зв`язку з чим, не має коштів на сплату судового збору. Даний адміністративний позов стосується захисту порушених відповідачем соціальних прав.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, а також дослідивши письмові докази, подані до заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Питання відстрочення судових витрат врегульовано статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 5 Закону №3674-VI визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема щодо відстрочення судових витрат) у чіткій відповідності до статей 132, 133 КАС України, Закону №3674-VI, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Статтею 8 Закону №3674-VI встановлено, що враховуючи МАЙНОВИЙ СТАН СТОРОНИ, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, у розумінні приписів статті 8 Закону №3674-VI відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору суд має враховувати як майновий стан, так і предмет позову.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, при зверненні до суду із заявою про відстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності коштів для сплати судового збору.

Конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин. При цьому в частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Позивачем не надано до суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Позивач на підтвердження свого тяжкого матеріального стану надав довідку Управління праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради за №01-22-1830 від 29.07.2021 про не перебування на обліку в цьому управлінні.

Однак, ця довідка не є доказом на підтвердження розміру річного доходу позивача - фізичної особи за весь попередній календарний рік.

Окрім того, вищезазначена довідка не є доказом на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Натомість, вказана довідка свідчить про те, що позивач не має статусу малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму (що могло б беззаперечно свідчити про скрутне матеріальне становище заявника), оскільки не перебуває на обліку взагалі.

Позивач зазначає, що є інвалідом 3 групи, але не подає доказів на підтвердження цієї обставини.

В позовній заяві ОСОБА_1 покликався на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/9344/20-а від 02.12.2020 відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити щомісячні страхові виплати. Отже, на теперішній час позивач отримує відповідні страхові виплати, доказів зворотного позивачем не подано.

Необхідність підтвердження неможливості сплатити судовий збір підтверджується правовими позиціями, викладеними у судових рішеннях Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі №215/3329/19; від 16 жовтня 2019 року у справі №215/5288/18; від 17 жовтня 2019 року у справі №215/3786/18; від 18 жовтня 2019 року у справі №215/5427/18; від 21 жовтня 2019 року у справі №215/1025/19.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду, довідка, надана позивачем, не може бути належним доказом на підтвердження його скрутного матеріального становища, оскільки не містить інформації про об`єктивний матеріальний стан позивача станом на дату подання адміністративного позову.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час відсутні законні підстави для відстрочення позивачу сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, а тому клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання до суду даного позову не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 132, 133, 169, 248, 251, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Позовну заяву та додані до неї документи повернути без розгляду ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала постановлена, складена та підписана 03 листопада 2021 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Циганенко