Справа № 620/4082/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4082/21 Суддя першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стаб Груп» на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стаб Групп» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стаб Групп» (далі - Позивач, ТОВ «Стаб Групп») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.09.2020 №.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення розпорядником акцизного складу до 01.04.2020 обладнання резервуарів, в яких зберігається пальне, рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками утворює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України, щодо кожного резервуару та кожного пристрою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій скасувати його та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом невірно застосовано до спірних правовідносин положення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 та п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України, якими передбачено відповідальність за необладнання резервуарів, в яких зберігається пальне, рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками виключно у випадку здійснення реалізації пального, у той час як матеріалами справи підтверджується, що акцизний склад, на якому проводилася перевірка, не діє з 01.01.2020. Окремо звертає увагу, що контролюючим органом невірно визначено кількість резервуарів та місць відпуску, оскільки три резервуари під`єднані до одного заправочного місця, що виключає необхідність встановлення витратомірів-лічильників на кожному з них, та, відповідно, вказує на необґрунтоване застосування штрафних санкцій на суму 60 000,00 грн. Зауважує, що залишки пального у резервуарах залишалися незмінними з 2019 року і станом на момент перевірки.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що в силу приписів п. 230.1 ст. 230 ПК України зберігання пального без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників забороняється, а на ТОВ «Стаб Групп», яким не заперечується факт зберігання пального, покладено обов`язок із забезпечення обладнання ними резервуарів до 01.04.2020.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що працівниками ГУ ДПС у Чернігівській області у липні 2020 року проведено фактичну перевірку оптового складу, що розташований за адресою: м. Бахмач, вул. Даньківський Шлях, 53, який належить ТОВ «Стаб Групп», з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, висновки якої зафіксовані в акті від 31.07.2020 №145/32/39492604 (а.с. 62-63).

У ході перевірки встановлено порушення ТОВ «Стаб Групп» п. 12 підрозд. 5 розд. ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та пп. 230.1.2 пу. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, а саме: на акцизному складі (уніфікований номер 1012379), що розташований за адресою: Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Даньківсткий Шлях, 53, чотири ємності для зберігання пального, а саме три ємності РГС - 75 та одна ємність РГС - 60, не обладнані рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі, на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, також, чотири місця відпуску пального не обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом.

Із вказаним актом фактичної перевірки ознайомлено представників ТОВ «Стаб Групп», однак від отримання акту останні відмовилися (а.с. 63).

За наслідками перевірки контролюючим органом 24.09.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №, яким за порушення п. 12 підрозд. 5 розд. ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та пп. 230.1.2 пу. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України на підставі п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України до Позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 160 000 грн. (а.с. 12-13).

Указане податкове повідомлення-рішення за наслідками розгляду скарги ТОВ «Стаб Групп» від 10.11.2020 №15 (а.с. 14-16) було залишено без змін рішенням ДПС України від 12.03.2021 №5652/6/99-00-06-03-01-06 (а.с. 17-19).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, на момент перевірки у резервуарах знаходився залишок пального 44 825,28 літрів бензину А92 та 279 174,00 літрів дизельного пального, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 2821, станом на 30.06.2021, яка була надана фахівцям Відповідача. Факт наявності пального на АЗС без встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників не заперечував і Позивач.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 128-1, 230 та п. п. 12, 18 підрозд. 5, п. 52.1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки Отже після 01.04.2020 розпорядник акцизного складу, де розташовані резервуари, в яких зберігається пальне, зобов`язаний був обладнати їх рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх на виконання вимог Податкового кодексу України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Приписами п. 230.1. ст. 230 ПК України передбачено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.

За правилами пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України передбачено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до вимог ст. 230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок № 891).

Згідно п. 2 Порядку № 891 витратомір-лічильник (далі - витратомір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах; рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара; резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці; обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Отже, при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Таким чином, обов`язок обладнання витратомірами-лічильниками кожного місця відпуску пального наливом з акцизного складу та рівнеміром-лічильником на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі, поширюється на розпорядника акцизного складу незалежно від здійснення фактичного відпуску нафтопродуктів. Самого факту зберігання пального на акцизному складі достатньо для необхідності виконання його розпорядником обов`язку із встановлення згаданого обладнання на резервуари та точки відпуску до 01.01.2020.

Судова колегія звертає увагу, що належних і допустимих доказів підтвердження факту невикористання ТОВ «Стаб Групп» акцизного складу на час проведення у липні 2020 року перевірки матеріали справи не містять, оскільки, як було вірно підкреслено судом першої інстанції, довідка розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, в якій зазначено про те, що акцизний склад (уніфікований номер 1012379) не використовується з 01.05.2020 по 31.07.2020 (а.с. 21-22), подано контролюючому органу 05.08.2020 (а.с. 23), тобто після закінчення перевірки 31.07.2020.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що застосування штрафних санкцій за порушення наведених вище нормативних вимог визначене пунктом 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, яким, зокрема, передбачено, що не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

На момент проведення перевірки (31.07.2020) діяла редакція пункту 18 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яка передбачала, що норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Отже, як вірно підкреслено судом першої інстанції, законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками може наступити лише з 01.04.2020.

Отже після 01.04.2020 розпорядник акцизного складу, де розташовані резервуари, в яких зберігається пальне, зобов`язаний був обладнати їх рівнемірами-лічильниками та зареєструвати на виконання вимог Податкового кодексу України щодо обов`язкового встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Відповідно до п. 52.1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій, зокрема, за обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Позивач допустив податкове правопорушення, а саме порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, за яке п. 128-1.1 ст. 128-1 цього Кодексу передбачена відповідальність.

Посилання Апелянта на те, що контролюючим органом та судом першої інстанції не було враховано, що резервуари на території акцизного складу об`єднані блоками, а саме - три резервуари призначені для зберігання дизельного пального та підключені до однієї наливної точки і одна ємність призначена для зберігання бензину та підключена до окремої наливної точки, що виключає виникнення у розпорядника акцизного складу обов`язку встановлювати витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники на кожному з них, судовою колегією оцінюється критично.

Так, в акті перевірки зафіксовано, що на акцизному складі (уніфікований номер 1012379), що розташований за адресою: Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Даньківсткий Шлях, 53, перебуває чотири ємності для зберігання пального, а саме три ємності РГС - 75 та одна ємність РГС - 60, які не обладнані рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі, на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, а також, чотири місця відпуску пального, що не обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом. Доказів зворотного матеріали справи не містять та жодним чином Позивачем не підтверджено.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.08.2018 у справі № 817/481/17, визначаючи предмет доказування у справі, суди повинні виходити з обставин, якими контролюючий орган обґрунтовує свою позицію, при цьому належним доказом, яким встановлюється податкове правопорушення, є акт перевірки контролюючого органу.

Акт є передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та носієм доказової інформації при виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкову службу.

Таким чином, у межах спірних правовідносин та з урахуванням обставин цієї справи, належним доказом, яким підтверджуються податкові порушення Позивача, є акт фактичної перевірки, який містить відомості стосовно встановлених порушень та відповідає фактичним обставинам справи.

Відтак накладення штрафних санкцій у розмірі 160 000 грн, тобто по 20 000 грн за необладнання трьох ємностей РГС - 75 та однієї ємності РГС - 60 рівнемірами-лічильниками і чотирьох місць відпуску пального витратомірами-лічильниками відповідає приписам п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стаб Групп» - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складено та підписано « 03» листопада 2021 року.