Справа № 560/4503/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4503/21
РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України у призначенні та виплаті позивачу у зв`язку з встановленням з 04 листопада 2019 року ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України повторно розглянути заяву позивача від 18.09.2020 року щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату з урахуванням виплаченої раніше суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому з 22.10.2018 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції строком на три роки до 01.11.2021. У зв`язку з цим позивачу призначено та виплачено одноразову грошову допомогу. Під час повторного огляду органами МСЕК з 04.11.2019 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Зміна причини інвалідності зумовила звернення до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Проте відповідач протиправно відмовив в її задоволенні.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що одноразова грошова допомога, про яку просить позивач, призначається і виплачується протягом шести місяців після звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у пункті 3 частини 1 статті 97 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII). Позивача було звільнено з поліції 24.09.2018. Тому, відсутні підстави для задоволення його заяви від 18.09.2020.

Звертає увагу на те, що відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі - Порядок №4), в редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2019 №249, яка діяла на час повторного огляду та встановлення позивачу іншої причини інвалідності, право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають лише поліцейські, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. При цьому позивачу у 2018 році за рішенням МСЕК встановлено ІІ групу інвалідності, а не ступінь втрати працездатності та йому виплачена відповідна одноразова грошова допомога.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов. Зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

Звертає увагу на те, пунктом 8 розділу IV Порядку №4 у редакції, чинній на момент встановлення позивачу первинної групи інвалідності, було визначено, що якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. При цьому, зміни, внесені в вказаний пункт наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2019 №249, не містять жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі іншої причини інвалідності.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до витягу з наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 12.09.2018 №225 о/с "По особовому складу" позивача звільнено зі служби в поліції з 24.09.2018 за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII (через хворобу).

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0024737 від 22.10.2018 ступінь втрати професійної працездатності позивача - 70%.

У довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1107855 від 22.10.2018 зазначено, що ОСОБА_1 з 22.10.2018 встановлено вперше другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції. Дата чергового переогляду - 01.11.2021.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0050945 від 04.11.2019 ступінь втрати професійної працездатності позивача - 60%.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0054157 від 04.11.2019 за результатами переогляду позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків.

У зв`язку з зміною причини інвалідності ОСОБА_1 звернувся до відповідача з завою (рапортом) від 18.09.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що 04.11.2019 йому визначено ІІ групу інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків.

Листом від 09.10.2020 №Ф-210/39/03-2020 Департамент захисту економіки Національної поліції України повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом №580-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Приписами частини 1 статті 100 Закону №580-VIII встановлено, що визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 3 статті 100 Закону №580-VIII у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 2 статті 97 Закону №580-VIII).

Згідно з пунктом 1 розділу І Порядку №4 ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Положеннями пунктів 3, 5 розділу ІІІ Порядку №4 встановлено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку №4 (у редакції чинній до 14.05.2019, у тому числі на дату первинного встановлення позивачу інвалідності) якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Згодом, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №414/33385 19.04.2019, були внесені зміни до Порядку №4, а саме, абзац 1 пункту 8 викладено в наступній редакції: "Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми." Вказаний наказ набув чинності 14.05.2019.

Суд також зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.10.2020 №12-р/2020 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII зазначив, що положеннями пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги.

Закріплення у пункті 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причиново-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.

На думку Конституційного Суду України, встановлений у пункті 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету.

Конституційний Суд України також вказав, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголосив, що додержання визначених Законом №580-VIII вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання.

Зважаючи на викладене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII не суперечать приписам статті 21, частин 1, 2 статті 24 Конституції України.

Разом з тим, відповідач заперечуючи проти права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, посилався на те, що до повторного огляду позивачу вже була встановлена інвалідність та виплачена одноразова грошова допомога, а тому, на думку відповідача, право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі у такого поліцейського відсутнє.

При цьому, як встановив суд з урахуванням наведених норм підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку №4, позивач у 2018 році отримав виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому з 22.10.2018 ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання так, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Надалі 04.11.2019 під час повторного огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено II групу інвалідності внаслідок травми, так пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Водночас, пункт 8 Порядку №4, зі змінами згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019, не передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку з встановленням поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності під час повторного огляду іншої причини інвалідності.

Відповідно до частини 6 статті 100 Закону №580-VIII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

При цьому, приписами статті 101 Закону №580-VIII визначений вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Суд також зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В силу статті 58 Конституції України пункт 8 розділу IV Порядку №4, який набрав законної сили з 14.05.2019, на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки ця зміна розповсюджується на правовідносини, які виникнуть вперше після 14.05.2019.

Таким чином, доводи відповідача щодо змін до пункт 8 розділу IV Порядку №4 суд вважає необґрунтованими, оскільки вони свідчать про наявність певних ознак дискримінації відносно осіб, які попередньо отримали групу інвалідності.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

В свою чергу, згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

В той же час, повноваження суб`єктів владних повноважень не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі №819/570/18.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "Волохи проти України" при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що відповідач розглядав заяву позивача від 18.09.2020 в межах Порядку №4 в редакції на момент встановлення позивачу групи інвалідності, належним способом захисту прав позивача та необмеження свободи органу влади при прийнятті рішення відповідно до вимог законодавства, буде визнання протиправною відмови Департаменту захисту економіки Національної поліції України у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №4 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.09.2020, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Зобов`язати Департаменту захисту економіки Національної поліції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2020 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Департамент захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця 10, м. Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 40111732)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк