Справа № 640/7382/21
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7382/21
01 листопада 2021 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТАЮР" про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТАЮР" до Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №4 та №4 від 01.12.2020 року. В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року - без змін.

18 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про прийняття додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат у розмірі 57000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні, підтримав свою заяву та просив задовольнити її у повному обсязі.

Решта сторін до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

01.11.2021 від представника Головного управління ДПС у м. Києві, надійшло клопотання про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Означене клопотання мотивоване тим, що апелянт не отримував копії заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками.

Проте, матеріали справи містять належні та допустимі докази направлення заяви на адресу Головного управління ДПС у м. Києві (фіскальний чек та опис цінного листа), з огляду на що клопотання про залишення заяви без розгляду є безпідставним та необгрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами пункту 2 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що 10.01.2020 року позивачем уклало з Адвокатським об`єднанням "Твін Лоєрс" договір про надання правничої допомоги (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Замовника.

На підтвердження витрат на правничу допомогу Позивачем подано відповідні документи, зокрема, копію договору від 10.01.2020 року, додаткову угоду № 5 про внесення змін до договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2020 року, Акт про надані послуги № 10-ТЛ-АМ від 12.10.21, рахунок-фактура № 10-ТЛ-АМ, детальний опис робіт виконаних адвокатом у справі № 640/7382/21 платіжне доручення № 264 від 13 жовтня 2021 року на суму 57000 грн., заключна виписка за період з 13.10.2021 по 13.10.2021.

У п 1. Акту № 10-ТЛ-АМ від 12 жовтня 2021 року міститься вартість послуг. Зокрема, до наданих послуг входить:

1) аналіз апеляційної скарги - 12 000 грн.;

2) Консультація Клієнта щодо перспектив розгляду справи судом апеляційної інстанції - 6 000 грн.;

3) Аналіз судової практики - 12 000 грн.;

4) Підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 24 000 грн.,

5) Участь у судовому засіданні - 3 000 грн.

Проте, суд зазначає, що «аналіз апеляційної скарги» та «Аналіз судової практики» на загальну суму 24 000 грн. не може вважатись окремою послугою правового характеру, оскільки сама суть кваліфікованої правової допомоги передбачає наявність у адвоката спеціальних знань, у тому числі й володіння нормативною базою, однак, вона може бути складовою витрат понесених під час складання позову, апеляційної скарги, відзиву, тощо.

Водночас, колегія суддів не вбачає доцільності стягнення з Відповідача судових витрат у сумі 24 000 грн. за підготовку відзиву, оскільки подання відзиву є правом учасників справи, а відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (стаття 304 КАС України).

Разом з тим, зміст відзиву відповідає змісту позовної заяви.

Посилання заявника на консультацію Клієнта щодо перспектив розгляду справи судом апеляційної інстанції, не приймаються до уваги, оскільки, надання юридичних послуг саме по собі означає витрачання певного часу на спілкування з клієнтом, що не може тарифікуватися окремо.

Враховуючи викладене, проаналізувавши розрахунок та надані докази на підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, витрачений адвокатом час на підготовку адміністративного позову та інших підготовчих дій, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат в розмірі 57000 грн. на оплату судових витрат є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Дослідивши вищевказані документи, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заявлених представником позивача до стягнення витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 3500 грн. (участь у судовому засіданні - 3000 грн., складання відзиву - 500 грн.) в даному випадку, є співмірним із складністю справи та з обсягом наданих адвокатом послуг.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним прийняти додаткову постанову та стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3500 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 252, 322, 328, 329 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТАЮР" про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТАЮР" () витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. (три тисячі п`ятсот гривень).

В решті вимог щодо відшкодування судових витрат - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.І. Мєзєнцев

Судді Є.О. Сорочко

В.В. Файдюк