Справа № 200/5215/21
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 р. Справа№200/5215/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецькій окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Черникової А.О.,

при секретарі судового засідання Сафронової Ю. Л.

за участю сторін:

представник позивача Наумова В. І.,

представник відповідача - Макарова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу в сумі 33 800,00 грн., та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № на суму 33 800,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2021 року Головне управління ДПС у Донецькій області (далі позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 46 349,78 грн., а саме: адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 33 800,00 грн.; податок на додану вартість у розмірі 12 549,78 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що станом на 13 квітня 2021 року за відповідачем рахується податковий борг 46 349,78 грн., який самостійно відповідачем не сплачений, у зв`язку з чим, виникли підстави для стягнення боргу (а. с. 1-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику учасників справи у письмовому провадженні (а. с. 33).

24 травня 2021 року представником відповідача, адвокатом Макаровим В.М. подана зустрічна позовна заява про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № (а. с. 39-40).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року зустрічна позовна заява залишена без руху, ОСОБА_1 встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом: подання документів, оформлених належним чином, що посвідчують повноваження особи на подання позову до адміністративного суду, а саме: договір про надання правової допомоги від 05 травня 2021 року; подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважності причин пропуску звернення до суду та наданням доказів, які підтверджують поважність таких причин; копії паспорта громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, завірені відповідно до частини 5 статті 94 КАС України (а. с. 48-49).

03 червня 2021 року представником відповідача адвокатом Макаровим В.М. усунуті недоліки зустрічної позовної заяви, які визначені ухвалою суду від 25 травня 2021 року (а. с. 62-67).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року прийнятий зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу у сумі 46 349,78 грн. у справі №200/5215/21. Об`єднано в одне провадження позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами. Подальший розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження та призначено у підготовче засідання на 30 червня 2021 року о 10-30 год. (а. с. 68- 69).

18 червня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області надало відзив на зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначає, що за змістом наданих Головним управлінням матеріалів на підтвердження вчинення ФОП ОСОБА_1 порушення ст. 15-3 Закону №481, зокрема акта (довідки) фактичної перевірки, контролюючим органом встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, та споживання таких напоїв на місці. При цьому, магазин ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не має відповідного статусу - заклад ресторанного господарства, як помилково вважає представник позивача за зустрічним позовом. Також зазначає, що відповідно до п. 20 Положення № 1251, пляшка вина «Ambasador Del Vinо» вважається такою, що немаркована, отже контролюючим органом правомірно застосовано штраф до ФОП ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо посилання представника ФОП ОСОБА_1 про відсутність підстав для висновків стосовно роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро -горілочними виробами та вином за цінами, нижчими за встановленими мінімальних оптово-відпускними, Головне управління ДПС у Донецькій області зазначає, що розрахунковий документ (фіскальний чек) та його електронна копія, яка передана до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку, підтверджує вчинення суб`єктом господарювання розрахункових операцій щодо продажу товару із зазначенням дати і часу операції, реалізованого товару та ціни продажу такого товару. Вважає, що в межах даного адміністративного спору відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, просить відмовити у зустрічному позові ОСОБА_1 (а. с. 76-84).

25 червня 2021 року від ГУ ДПС у Донецькій області надійшла заява про зміну (зменшення) позовних вимог, в якій зазначено, що за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 33 800,00 грн., а саме: адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 33 800,00 грн. Відповідачем сплачений частково борг у сумі 12 549,78 грн. (податок на додану вартість). У зв`язку з чим, просить стягнути зі ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 33 800,00 грн. (а. с.116-117).

30 червня 2021 року підготовче засідання відкладено на 11 серпня 2021 року на 12-00 год. (а. с. 149).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року прийнята до розгляду заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про зменшення позовних вимог, продовжений строк підготовчого засідання на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 07 вересня 2021 року (а. с. 160).

07 вересня 2021 року представником позивача за зустрічним позовом, адвокатом Макаровим В.М. подані додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до частини 14 статті 15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватись суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліценцій. Продаж алкогольних напоїв на розлив, без споживання на місці дозволяється суб`єктам господарювання, виробникам кріплених виноматеріалів та вин продукції власного виробництва, за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, у якій про це є відповідний запис органу, що видав таку ліценцію. Щодо продажу пива для вживання на місці, то перевіряючим органом не надано жодного доказу на підтвердження цього, а саме: не встановлено особу, якій було продано пиво для вживання на місці, не викликались співробітники поліції, відсутня фото та відео фіксація (а. с. 164-165).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 27 вересня 2021 року на 14-00 год. (а. с. 168).

27 вересня 2021 року судовий розгляд відкладено до 02 листопада 2021 року, для надання додаткових доказів (а. с. 172).

02 листопада 2021 року 2021 року у судове засідання з`явились сторони.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні зазначені у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічним зазначених у відзиві на позовну заяву. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, Головне управління ДПС у Донецькій області в особі відокремленого підрозділу, є філією (відокремленим підрозділом) юридичної особи Державної податкової служби України, яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями статті 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями статті 61 Податкового кодексу України.

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , вид діяльності 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (а. с 42).

Наказом № 181 від 23.09.2019 р. «Про проведення фактичної перевірки» та направлень № 120 від 23.09.2019 р. та № 121 від 23.09.2019 р. на проведення фактичної перевірки співробітниками Головного управління ДПС у Донецькій області з 25.09.2019 р. по 03.10.2019 р. була проведена фактична перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а. с. 10, 14, 90-92).

25.09.2019 р. о 17 год. 30 хв. головним державним ревізором-інспектором Доренською Н.І. та головним державним ревізором-інспектором Петренко С.В. була розпочата фактична перевірка магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 95-99).

Перевіркою встановлено факт реалізації продавцем ОСОБА_2 в магазині ФОП ОСОБА_1 однієї порції пива на розлив «Львівське світле» у одноразовий пластиковий стакан ємністю 0,5 л. для споживання на місці за ціною 13,75 грн. (покупець мав можливість скуштувати напій одразу після його придбання) та однієї пачки цигарок «LD IMPULS DUAL» за ціною 37,00 грн. Особа, яка здійснювала розрахункові операції продавець ОСОБА_2 на вимогу покупця не видала розрахунковий документ встановленого зразка при зареєстрованому реєстраторі розрахункових операцій, замість якого, спочатку надала на листі паперу інформацію про продаж розливного пива та цигарок, а потім видала розрахункову квитанцію серії ББАО №449602 на загальну суму 50,75 грн. (а. с. 95-99).

Головним державним ревізором-інспектором Доренською Н.І. та головним державним ревізором-інспектором Петренко С.В., були пред`явлені продавцю ОСОБА_2 для ознайомлення службові посвідчення, копію наказу № 181 від 23.09.2019 року та направлення на проведення перевірки № 120 від 23.09.2019 та № 121 від 23.09.2019 року для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 Після ознайомлення з вищезазначеними документами особа, яка здійснювала розрахункові операції продавець ОСОБА_2 , відмовилась від отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки, про що було складено акт відмови від підпису у направленні на перевірку №108/05-99-32-01 від 25.09.2019 р. (а. с. 17).

За наслідками здійснення вказаних дій, відповідно до вимог діючого законодавства, відповідальними особами контролюючого органу була розпочата фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки, були встановлені порушення:

- абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (із змінами та доповненнями), в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 95-99);

- статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (із змінами та доповненнями), в частині продажу алкогольних напоїв (пива) на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (ресторанного господарства) 25.09.2019 р. в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.95-99);

- частини 12 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (із змінами та доповненнями), в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 112).

За результатами фактичної перевірки, складений акт № 0033/05/99/15/32/ НОМЕР_1 від 03 жовтня 2019 року (а. с. 95-99).

За підсумками акту перевірки №0033/05/99/15/32/1/ НОМЕР_1 від 03.10.2019 р. позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2019 р., яким за порушення абзацу 3 частини 4 статті 11, статті 15-03, частини 12 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР, пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 р., на підставі п.54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового Кодексу України і абзацу 10, 13, частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано суму штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у загальному розмірі 33 800,00 грн. (а. с. 111).

З актом про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ознайомлено продавця ОСОБА_2 , від підписання та отримання другого примірника акту про результати фактичної перевірки продавець ОСОБА_2 відмовилась, про що було складено акт відмови від підписання та отримання акта перевірки №0033/05/99/15/32/1/ НОМЕР_1 від 03.10.2019 р. (а. с. 104).

Копія акту про результати фактичної перевірки № 0033/05/99/15/32/ НОМЕР_1 від 03 жовтня 2019 року на адресу ФОП ОСОБА_1 , направлено для ознайомлення поштою, та повернута «за закінченням строку зберігання» (а. с. 107).

Позивач не погодився із вищезазначеним податковим повідомленням - рішенням та направив скаргу 09 грудня 2019 року до ДПС України. Рішенням ДПС України від 28.12.2019 р. № 15011/6/99-00-08-05-05 продовжений строк розгляду скарги до 08 лютого 2020 року включно. Державною податковою службою України прийняте Рішення про результати розгляду скарги якою податкове повідомлення рішення № від 20.11.2019 р. залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (а. с. 138- 141).

Спірні правовідносини, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЗУ №481/95-ВР).

Згідно із статтею 1 Закону № 481/95-ВР, до мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої відносяться ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки, а до мінімальних оптово - відпускних цін на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону №481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Згідно абз. 14 ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) з універсальним асортиментом товарів.

Визначення терміну «підприємство громадського харчування» наведено в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. №219 (далі Правила №219).

Згідно п. п. 1.5-1.6 Правил №219 заклади (підприємства) ресторанного господарства (РГ) поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) РГ та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього Закону, а саме, за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу закладу громадського харчування, до такого суб`єкта застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 6 800 грн.

З системного аналізу ст. ст. 15-3 та 17 Закону №481/95-ВР вбачається, що до суб`єкта господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

За змістом наданих відповідачем матеріалів на підтвердження вчинення позивачем порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР, зокрема акта (довідки) фактичної перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, разом із тим відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення закріпленого в статті 15-3 Закону №481/95 - споживання таких напоїв на місці.

В акті не зазначено яким чином встановлено факт споживання придбаної алкогольної продукції на місці, не відображено інформації щодо наявності будь-яких спеціально обладнаних місць для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці).

Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2019 р. у справі № 818/3895/15.

За приписами абзацу 2 пункту 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854 (далі - Правила) роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Отже, у відповідності до зазначених норм, торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Актами перевірки встановлено факт реалізації продавцем ОСОБА_2 в магазині ФОП ОСОБА_1 однієї порції пива на розлив «Львівське світле» у одноразовий пластиковий стакан ємністю 0,5л. для споживання на місці за ціною 13,75 грн. (покупець мав можливість скуштувати напій одразу після його придбання) та однієї пачки цигарок «LD IMPULS DUAL» за ціною 37,00 грн. та видане розрахунковий документ квитанцію серії ББАО на суму «Пиво» - 13,75 грн., тютюн. 37,00 грн., на загальну суму 50,75 грн. з відміткою дати 25.09.19 р. (а. с. 16- зворотній бік).

Водночас, під час перевірки посадовими особами не було встановлено факту продажу позивачем пива на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), оскільки позивач має відповідну ліцензію.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області видано позивачу ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 02 квітня 2019 року до 02 квітня 2020 року, місце торгівлі: 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Горького, буд. 20, магазин «Новосветський» (а. с. 176-77).

Оскільки у позивача наявна ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та, водночас, відсутні умови, які б надавали можливість покупцям споживати такі напої за місцем їх реалізації, суд приходить до висновку про протиправність застосування контролюючим органом штрафних санкцій за порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами факт порушення позивачем вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.08.2018 р. справа N 806/1285/17.

Згідно з абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Згідно з пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК Кодексу маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Як вбачається з п. п. 226.1 та 226.2 ст. 226 ПК України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до п. 226.3 ст. 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 226.5 та 226.6 ст. 226 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Відповідно до п. 226.7 ст. 226 ПК України визначено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Згідно з п. 226.9 ст. 226 вказаного Кодексу вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;

алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251, визначено, що маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Приписами п. 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених , а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Згідно з п. 21 Положення для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару, і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Пунктом 22 Положення визначено, що марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину.

У разі реалізації напоїв в упаковках (типу «Tetra Pak») марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

Згідно з п. 24 Положення ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Відповідно до п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Відповідно до п. 228.9 ст. 228 вказаного Кодексу відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Виходячи з аналізу викладених правових норм та встановлених обставин справи, суд зазначає, що наявність наклеєної, у встановленому законодавством у сфері державного регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв порядку, марки акцизного податку є необхідною умовою для здійснення продажу підакцизного товару, а підставою для застосування штрафу в порядку частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є не лише реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, а й зберігання таких алкогольних напоїв.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.05.2019 р. у справі № 815/5836/14.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з положеннями пункту 226.1 статті 226 ПК України та пунктів 20 та 21 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1251) маркування алкогольних напоїв марками встановленого зразка здійснюється у такий спосіб, який не дає зняти їх з виробів без пошкодження та щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Тобто при відкупорюванні пляшки з алкогольним напоєм марка акцизного податку повинна розриватися, а не видалятися (зніматися тощо) з такої пляшки повністю.

Проте, контролюючим органом не було надано жодних належних доказів, та матеріали адміністративної справи не містять доказів, які б надали можливість підтвердити неналежне походження марок без акцизного податку на: пляшці вина «Ambasador Del Vinо».

Відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Згідно з актом фактичної перевірки від 25.09.2019 р., складеного за результатами перевірки магазину ФОП ОСОБА_1 , 25.09.2021 р. було встановлено реалізацію однієї порції пива на розлив «Львівське світле» у одноразовий пластиковий стакан ємністю 0,5 л. для споживання на місці за ціною 13,75 грн. (покупець мав можливість скуштувати напій одразу після його придбання) та однієї пачки цигарок «LD IMPULS DUAL» за ціною 37,00 грн. (а. с. 12-13).

На підтвердження зазначених порушень, відповідачем до зазначеного акту перевірки долучено розрахункову квитанцію серії ББАО № 449602 на загальну суму 50,75 грн. (а. с. 16 - зворотній бік).

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Стаття 2 Закону № 265/95-ВР, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку РРО або заповнений вручну.

Отже розрахункова квитанція, яка міститься в матеріалах справи є розрахунковим документом, який був складений відповідно до вимог Закону № 265/95-ВР.

Вказані обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог податкового законодавства при проведенні фактичної перевірки у позивача та дають додаткові підстави для висновку про незаконність рішення, прийнятого за результатом проведення перевірки.

Крім того, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».

Згідно зі статтею 6 КАС України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Перевіряючи оскаржуване ОСОБА_1 рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, суд приходить до висновку, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено; недобросовісно; нерозсудливо та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване прийняте ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки будь-яких доказів до акту перевірки, та під час судового розгляду відповідачем не надано, суд доходить висновку, що рішення Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № , яким застосовано штрафні санкції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, суд зазначає, що у задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу у сумі 33 800,00 грн., слід відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № на суму 33 800,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 3, 5 - 9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 126, 129, 131, 139, 162, 241-243, 245, 246, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу у сумі 33 800,00 грн., - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № на суму 33 800,00 грн., - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 20 листопада 2019 року № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) суму судового збору в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено у судовому засіданні 02 листопада 2021 року.

Повний текст рішення буд складений та підписаний 04 листопада 2021 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова