Справа № 420/15602/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та бездіяльність, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду28 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій позивач просив визнати протиправними дій щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 09.06.2016 року по 28.02.2018 року включно та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 09.06.2016 року по 28.02.2018 року включно у сумі 66 480 грн. 37 копійок із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 15.04.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4082 гривні 33 копійки, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4082 гривні 33 копійки за період з 01.03.2018 року по 15.04.2019 року включно в сумі 55 115 гривень 25 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Також у позовній заяві позивач просив зобов`язати військову частину подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 01 вересня2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено перше судове засідання на 06 жовтня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 09.06.2016 року по 15.04.2019 року та у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме:відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Позивач зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі № 420/623/20, відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 4503,21 грн., проте невірно визначено базовий місяць в період з 09.06.2016 року по 28.02.2018 року,а саме січень 2016 року замість січня 2008 року та як наслідок виплачено індексацію в значно в меншому розмірі.

Позивач вважає, що він має право на розрахунок індексації грошового забезпечення з визначенням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, оскільки за спірний період, оскільки останнім підвищенням розмірів посадових окладів військовослужбовців було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

Також позивач зазначив, що у березні 2018 року відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців, проте відповідачем в порушення абзаців 4,5,6 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» не виплачувалась на користь позивача щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення в розмірі 4082, 33 грн.

На думку позивача за період проходження служби з 09.06.2016 року по 15.04.2019 року сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складає 121 595, 62 грн., відповідно до перерахунку наведеного у позовній заяві.

До суду 28 вересня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що сума індексації заробітної плати працівника визначається як результат множення суми оплати праці, що підлягає індексації на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100. На підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величину індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Також відповідач звернув увагу, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача та визначення базового місяця є дискретними повноваженнями відповідача

На думку відповідача, при здійсненні нарахування індексації грошового забезпечення за спірний період не належить застосуванню базовий місяць «січень 2008 року», оскільки з положень Постанови № 1013 та Постанови № 1078 вбачається, що після вжиття заходів, передбачених п. 3 постанови № 1013 для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року.

Позивач не надав відповідь на відзив.

Позивач на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно засобами електронної пошти, про що свідчить звіт від поштового сервера. До позову позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача у порядку письмового провадження.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 06 жовтня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, відзив на позовну заяву, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 (а.с. 24).

Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 (а.с.26).

Так, суд встановив, що 15 квітня 2019 року позивача було звільнено з лав Збройних Сил України та за період проходження військової служби не було нараховано та виплачено у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 09.06.2016 року п 15.04.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року частково задоволено позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період 09.06.2016 р. по 15.04.2019 р., стягнення індексації грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2016-2018 роки; стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 09.06.2016 р. по 31.12.2018 р.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за період з 09.06.2016 р. по 31.12.2018 р.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2016-2018 роки.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2016-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Так, позивач зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 420/623/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4503,21 грн.

Позивач вважає, що відповідачем неправильно встановлено базовий місяць «січень 2016 року» за період з 09.06.2016 року по 28.02.2018 року, таким базовим місяцем має бути «січень 2008 року» та з01.03.2018 року по 15.04.2019 року має бути виплачена на користь позивача щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення в розмірі 4082, 33 грн., а тому звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд враховує, що предметом спору у цій справі є визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за період з 09.06.2016 року по 15.04.2019 року, який вже був предметом спору в іншій судовій справі.

Суд встановив, що відповідачем самостійно не було здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за період з 09.06.2016 року по 15.04.2019 року та вказана сума у розмірі 4503,21 грн. була нарахована та виплачена позивачу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №420/623/20.

У рішенні Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/623/20 від 17 вересня 2020 року судом встановлено, що 21.11.2019 р. позивач звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 , в якій просив: нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07.06.2016 р. по 28.02.2018 р. в сумі 71205,88 грн.; провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 р.) за період з 01.03.2018 р. по 15.04.2019 р.; нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на всю суму заборгованості станом на дату повного розрахунку; нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 15.04.2019 р. по дату повного розрахунку.

У рішенні по справі № 420/623/20 суд дійшов такого висновку:<…Позивачем надано розрахунки сум, які позивач просить стягнути з відповідача, які виконані безпосередньо позивачем (а.с. 18-21, 23, 24).

Зі змісту довідки про додаткові види грошового забезпечення, виданої ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_2 від 05.01.2020 р. № 18, вбачається, що у період з липня 2016 року по грудень 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась. Індексація нарахована позивачу з січня 2019 року по квітень 2019 року (а.с. 22).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах було допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 09.06.2016 р. по 31.12.2018 р.

Суд зазначає про безпідставність позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2019 р. по дату звільнення, оскільки з наведеної вище довідки вбачається, що з 01.01.2019 р. індексація грошового забезпечення нараховувалась позивачу….

Разом з тим, позивач просить стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.06.2016 р. по 15.04.2019 р. в сумі 123360,85 грн.

При цьому, суд враховує, що нарахування суми індексації за певний період належить до повноважень відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, відсутні підстави для задоволення в цій частині позовних вимог...>

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд встановив, що 09 листопада 2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 420/623/20 про зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за період з 09.06.2016 р. по 31.12.2018 р., зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2016-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Суд з`ясував, що позивачем не було оскаржено судове рішення по справі №420/623/20 в частині відмови у нарахуванні суми індексації грошового забезпечення в сумі 123360,85 грн. за періодз 09.06.2016 р. по 15.04.2019 р., а отже постанова суду є правомірною та належить виконанню.

Також, суд звертає увагу, що постановою головного державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Іванова Івана Васильовича від 24.12.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа №420/623/20 виданого 09.11.2020 року постановлено закінчити виконавче провадження, у зв`язку з виконанням боржником вимог виконавчого документа.

Суду не надано докази оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

У постанові Верховного Суду від 24.07.2020 року по справі № 501/2172/15-а Суд звернув увагу на те, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, враховуючи вищевикладені правові висновки Верховного Суду, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимогиє безпідставними, а томуне належать задоволенню.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, та відсутні витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Також у позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає, що воно не належить задоволенню, з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що рішення увалено на користь суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для застосування ст. 382 КАС України та встановлення строку для надання звіту про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та бездіяльність, та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.