Справа № 120/12021/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 листопада 2021 р. Справа № 120/12021/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій просив:

- визнати протиправними дії щодо не зарахування позивачу в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 16.02.1993 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців;

- зобов`язати зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 16.02.1993 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 22.05.2021.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області з 22.05.2021 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ЗУ №1058-IV. 02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та визначення вірного коефіцієнту стажу на підставі довідок про заробітну плату, зокрема в районах Крайньої Півночі у період з 01.11.1986 по 16.02.1993. Листом від 27.07.2021 №7725-7001/А-02/8-0200/21 відповідач відмовив у здійсненні відповідного перерахунку.

Не погоджуючись з вказаними діями ГУ ПФУ у Вінницькій області, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою від 30.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.10.2021 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав про наступне.

ОСОБА_1 з 22.05.2021 отримує пенсію за віком, призначену й обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №105 8-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058), з урахуванням даних про стаж та заробіток.

Відповідно до п. 5 "Прикінцевих положень" Закону №1058 період роботи до 1 січня 1991 року у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством чинним до 1 січня 1991 року.

Порядок обчислення стажу роботи на Крайній Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі до 01.01.1991, визначений п.110 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №390.

В матеріалах пенсійної справи позивача наявні архівна довідка №С-174 від 08.04.2021, видана архівним відділом Белоярського району Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, згідно якої позивач в періоди з 19.05.1982 по 17.05.1984, з 01.11.1986 по 01.11.1989 працював в районах Крайньої Півночі; та довідки №204-205 від 12.12.2017, видані Бобровський лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів ТОВ «Газпром Трансгаз Югорск», згідно яких ОСОБА_1 в періоди з 04.11.1989 по 02.12.1991 та з 03.12.1991 по 16.02.1993 працював в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Проте, з огляду на відсутність відомостей про укладення між позивачем як працівником та роботодавцем строкового трудового договору, - для застосування кратного обчислення при врахуванні відповідних періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу законні підстави відсутні.

Відповідачем з метою підтвердження відповідних відомостей про роботу позивача направлялись запити до РФ. Разом з тим відповіді не було отримано. Отже, без документального підтвердження про відповідність наявних відомостей про заробіток ОСОБА_1 даним первинного обліку в ході зустрічної перевірки або копіями первинних документів, що виступили підставою для їх відображення, - для проведення перерахунку пенсії позивача з урахуванням даних про заробітну плату, набуту за період роботи в Російській Федерації законні підстави відсутні.

26.10.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, однак остання не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 22.05.2021 перебуває на обліку В ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком призначену й обчислену відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії про перерахунок пенсії та визначення вірного коефіцієнту стажу на підставі довідок про заробітну плату, зокрема в районах Крайньої Півночі у період з 1986 по 1993.

Листом від 27.07.2021 №7725-7001/А-02/8-0200/21 відповідач відмовив у здійсненні відповідного перерахунку, вказавши, що для застосування кратного обчислення при врахуванні відповідних періодів роботи позивача до страхового стажу законні підстави відсутні з огляду на відсутність відомостей про укладення між працівником та роботодавцем строкового трудового договору. Зазначили, що з метою надання практичної допомоги у витребуванні довідок про заробітну плату за період роботи до 01.07.2000 спеціалістами ГУ ПФУ надіслано запит на адресу УПФУ РФ в Ханти-Мансійському автономному окрузі, на який 14.05.2021 на адресу ГУ ПФУ У Вінницькій області надійшла довідка про заробітну плату за періоди роботи 1982-1984, 1986-1986 років. В подальшому запит направлено повторно. Проте ні акт зустрічної перевірки, ані копії первинних документів, що виступили підставою для видачі відповідної довідки, надіслано не було. Також зазначено, що надати копії первинних документів неможливо через спосіб їх систематизації та зберігання.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування позивачу в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 16.02.1993 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, позивач звернувся до суду.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті даної спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Спірним у даній справі є не зарахування відповідачем до стажу роботи позивача в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 16.02.1993 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058 період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Відповідно то трудової книжки ОСОБА_1 від 15.04.1980 останній з 01.11.1986 по 01.11.1989 працював плотніком-бетонщиком 4 розряду БМУ №32 треста "Казимгазпромстрой"; з 04.11.1989 по 16.02.1993 працював Бобровському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів ПО "Тюменьтрансгаз" Хантимансійського автономномного округу, місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі.

За змістом архівних довідок від 11.12.2017 №С-1171, від 08.04.2021 №С-174 виданими адміністрацією Білоярського району Ханти-Мансійського автономного округу Югра позивач ОСОБА_1 значиться в архівних документах по особовому складу Будівельно-монтажного управління №32 треста "Казимгазпромстрой", з 01.11.1986 по 01.11.1989 тесляр-бетонщик 4 розряду. Вказано, що СМУ-32 знаходилось на території селища Білоярський Березовського району північної частини Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, яка відносилась до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі. Районний коефіцієнт заробітної плати - 1,7.

За змістом уточнюючих довідок Бобровського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 12.12.2017 №204, від 12.12.2017 №205 позивач з 04.11.1989 по 02.12.1991 та з 03.12.1991 по 16.02.1993 працював повний робочий день у Бобровському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів ТОВ "Газпром трансгаз Югорськ", місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 03.07.2018 у справі № 302/662/17-а, від 18.06.2020 у справі №537/1415/17, від 18.06.2020 у справі №140/1319/16-а, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а.

Таким чином, стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі за трудовим договором підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці, архівними довідками.

При цьому суд звертає увагу, що необхідність подання саме трудового договору для пільгового розрахунку трудового стажу на роботі в районах Крайньої Півночі суперечить вимогам діючого законодавства.

Суд наголошує й на тому, що у пункті 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. Про це також зазначав Верховний Суд й у постанові від 22.02.2021 у справі №266/258/16.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

З огляду наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не зарахування позивачу в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 30.12.1990 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 01.11.1986 по 01.11.1989, та з 04.11.1989 по 30.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, провівши перерахунок призначеної пенсії з 22.05.2021.

Щодо стосується періоду роботи позивача з 01.01.1991 по 16.02.1993 суд вказує про наступне.

Положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача з 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019 (справа №348/2974/14-а) та від 19.09.2019 (справа №348/2208/16-а), від 08.07.2021 (справа №459/2778/16-а).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд також зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Отже, з аналізу змісту статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Суд враховує ту обставину, що представником позивача разом з позовною заявою подано лише розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та витяг з договору №29-06 про надання правової допомоги від 29.06.2021, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Однак, ні до матеріалів справи під час звернення до суду з адміністративним позовом, ні підчас розгляду справи по суті в межах 30 днів, представником не було долучено доказів на підтвердження понесених витрат позивачем, не надано власне самого договору про надання правової допомоги №29-06 від 29.06.2021, де обумовлено в якій формі та на яких умовах здійнюватиметься розрахунок між клієнтом та адвокатом, в якому обумовлена фіксована сума гонорару тощо.

Також судом враховано, що матеріали справи не містять заяви позивача, поданої в порядку ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України про подання відповідних доказів після ухвалення рішення по суті вимог.

За наведених вище обставин судові витрати позивача пов`язані з правничою допомогою адвоката відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зарахування ОСОБА_1 в пільговому обчисленні періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 30.12.1990 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленніперіоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 01.11.1986 по 01.11.1989 та з 04.11.1989 по 30.12.1990 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та провести перерахунок і виплату, раніше призначеної пенсії з урахуванням виплачених сум, з 22.05.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України У Вінницькій області області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 01.11.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович