Справа № 520/4336/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 р.Справа № 520/4336/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Павленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 повний текст складено 16.06.21 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 повний текст складено 01.07.2021 головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/4336/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС"

до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" - звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області № 2408652/41545602 віл 17.02.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №12 від 10.02.2021 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати таблицю даних платника податку на додану вартість від 23.02.2021 р. за № ;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати таблицю даних платника податку на додану вартість від 26.02.2021 р. за № ;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Харківській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Насіннєве, вул. Слобідська, буд. 26/2: ) із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується із рішенням контролюючого органу № 2408652/41545602 від 17.02.2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки його зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких таке рішення прийнято.

Рішенням Харківського окружного адмігістративного суду від 15.06.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області № 2408652/41545602 віл 17.02.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №12 від 10.02.2021 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати таблицю даних платника податку на додану вартість від 23.02.2021 р. за № .

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати таблицю даних платника податку на додану вартість від 26.02.2021 р. за №

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Харківській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 625,00 (шістсот двадцять п`ять) грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 625,00 (шістсот двадцять п`ять) грн.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, не погодившись з наведеними рішеннями суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати рішення, додаткове рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідач зазначає, що на його думку, ТОВ «Інтрейд Плюс» не надано до контролюючого органу первинних документів, а саме: розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, документи про підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідач наголошує, що відсутні первинні документи, визначені у п. 5 Порядку № 520, що є необхідними для підтвердження відсутності наявності ризику за податковими накладними та прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Також, відповідач зазначає, що позивачем разом із Повідомленням про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено (далі - Повідомлення) не було надано документів, які підтверджують здійснення господарської операції. Усі додатки, які позивачем було надано до контролюючого органу разом із Повідомленням, надаємо разом із відзивом у вигляді скрін-шоту з бази даних АІС «Податковий Блок».

Відповідач вважає, що рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, вказані рішення винесені комісією ДПС України, а не комісією ГУ області, як помилково зазначає позивач та суд першої інстанції у своєму рішенні. Отже, заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Відповідач звертає увагу, що відмова в реєстрації таблиці даних платника податку на додану вартість жодних негативних наслідків для ТОВ «Інтрейд Плюс» не породжує, отже оскаржуване рішення відповідача не порушує жодним чином прав позивача, так як не призводять до зміни, припинення якихось майнових прав позивача та носять лише інформативний характер.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення б`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Проте, вимога скасувати рішення комісії ГУ ДПС області про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість не містить конкретних посилань та доказів, порушення яких прав позивача тягне за собою не реєстрація таблиці даних платника податку на додану вартість. Тим більше, відповідач зауважує, що рішення комісії ГУ ДПС області про неврахування таблиці даних взагалі не приймались.

Підприємство ТОВ «Інтрейд Плюс» на засіданні комісії ГУ ДПС області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не розглядалося та до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку не відносилося.

На думку відповідача, якщо комісією ГУ ДПС області не виносилось рішення про відповідність ТОВ «Інтрейд Плюс» критеріям ризиковості платника податку, отже позовна вимога щодо виключення позивача із переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

На дукму відповідача, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, керувався тільки позицією позивача, без урахуванням доводів, наведених відповідачем по справі.

В обгрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції, відповідач зазначає, що предмет спору у даній справі містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Більш того, зазначена сума у клопотанні позивача взагалі не є сумою, що є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору щодо визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації всього однієї податкової накладної.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційні скарги відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційні скарги, просив задовольнити їх, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційних скаргах.

Представник позивача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції підлягає частковому задоволенню, натомість апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" - є юридичною особою, зареєстрованою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» з присвоєнням ідентифікаційного коду юридичної особи 41545602. Підприємство позивача зареєстроване за юридичною адресою: 62495, Харківська область, смт. Васищеве, вул. Слобідська, будинок 26/2.

Як встановлено за матеріалами справи, 07.08.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИАД-ЛОГІСТИК» (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 07/08/19-2 від 07.08.2019 (Договір) (а.с. 30-33).

Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Продавець зобов`язується поставити Покупцю кондитерську глазур, надалі по тексту Договору «Товар», а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах даного Договору.

Відповідно до н. 1.2. Договору, асортимент і ціна Товару погоджується Сторонами в Специфікації (Додаток № І).

Відповідно до п. 1.3. Договору, найменування, асортимент, кількість, ціна Товару визначається за домовленістю Сторін і вказується у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною Договору. Накладні складаються та оформлюються на підставі погоджених Сторонами Договору заявок: письмових або електронних.

Відповідно до п.1.4. Договору, загальна вартість даного Договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього Договору згідно накладних, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Відповідно до умов п.5.2. Договору, моментом продажу товарів продавцем є їх отримання Покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товаро - супроводжувальна накладна, видаткова накладна).

Згідно п.6.1. Договору, ціна за одиницю товару, а також вартість відповідної партії товару встановлюється Продавцем та вказується у накладних.

Відповідно до п.6.3. Договору, плата за товар проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в наступні строки, виходячи із домовленості сторін з відстрочкою платежу до 30 ( тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного Договору купівлі-продажу №07/08/19-2 від 07.08.2019 Продавцем було поставлено відповідний товар Покупцеві про що свідчить підписана обома сторонами видаткова накладна № 30 від 10 лютого 2021 р. на загальну суму 235 715.52 грн. у тому числі ПДВ 20% - 39 285.92 грн., платіжним дорученням № 3699 від 11 лютого 2021р. на суму 235 715.52 грн. банківською випискою за 11.02.2021 року, яка підтверджує отримання ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС» 235715,52 грн. товарно - транспортною накладною № Р30 від « 10» лютого 2021 року, якісним посвідченням №04.02.2021, якісним посвідченням № 27.01.2021р. (а.с. 34-39).

Наявність товарно-матеріальних цінностей підтверджується Наказом № 29/01-інв. від 29.01.2021року, актом інвентаризації готової продукції та товарних запасів склад смт. Буди, смт. Васищеве від « 31» січня 2021 року, актом інвентаризації готової продукції та товарних запасів склад м. Харків від « 31» січня 2021 року (а.с. 40-43).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПДЮС» було складено та подано на реєстрацію до органів ДПС України податкову накладну № 12, яку 10.02.2021 року подано до Головного управління ДПС у Харківській області (а.с. 20).

10.02.2021р. контролюючим органом повідомлено позивача про прийняття документу та зупинення реєстрації податкової накладної, про що свідчить копія квитанції від 10.02.2021р., яка міститься в матеріалах справи (а.с. 21).

11 лютого 2021 р. позивачем через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» до ДПС України подано повідомлення №11/02/21/12 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено в якій зазначено, що податкова накладна була складена на підставі здійснення господарської операції - реалізації товару, і на підтвердження здійснення такої операції надано відповідні документи, що підтверджують укладання договору, здійснення поставки товару та проведення відповідних розрахунків з боку покупця товару на рахунок постачальника, тобто підтвердження реальності господарської операції (а.с. 22).

Згідно з пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р., після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється її розшифрування га проводяться перевірки, зокрема, на її відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 Порядку № 1246 формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня гає підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункти 13, 14 Порядку № 1246).

Як встановлено за матеріалами справи, квитанцією від 10.02.2021 р. контролюючим органом документ прийнято та спрямовано до розгляду до Харківського управління ДПІ Головного управління ДПС у Харківській області .

17.02.2021 року через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України підприємством позивача отримано Рішення комісії регіонального рівня № 2408652/41545602 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 23)

Контролюючий орган рішення про відмову в реєстрації накладної мотивував тим, що платник податку не надав копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків, документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. В додатковій інформації зазначив сертифікат якості, розрахункові документи, банківські виписки.

Як встановлено під час розгляду справи 18 лютого 2021 р. підприємство позивача подало повідомлення № 18/02/21/12, яким надало пояснення та усі необхідні копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній для розгляду питання щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 24-25).

Судом встановлено, 19.02.2021р. ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС» через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України було подано скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що винесено контролюючим органом від 17.02.2021 р. №2408652/41545602 з вимогою скасувати рішення комісії регіонального рівня та зареєструвати відповідну податкову накладну (а.с. 26).

Квитанцією № 1 від 19.02.2021 р. та квитанцією № 2 від 19.02.2021 р. (а.с. 27-28) контролюючим органом було прийнято скаргу ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС», а вже 23.02.2021 року комісією центрального рівня ДПС України було прийнято рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі за № 9153/41545602/2 (а.с. 29), яким скаргу ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС» залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних залишено без змін з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси.

Вважаючи, що контролюючий орган безпідставно відмовив у реєстрації податкової накладної в ЄРПН, прийняв спірне рішення, яким фактично позбавив позивача можливості належним чином виконати обов`язки, взяті за відповідним договором поставки перед контрагентом, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної, отже рішення суб`єкта владних повноважень про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість підлягають скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТРЕЙД ПЛЮС" понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 625,00 грн. з кожного відповідача.

Колегія суддів переглядаючі рішення та додаткове рішення в межах доводів апеляційних скарг, дійшла наступних висновків.

Спеціальним законом з питань оподаткування, яким установлюється порядок сплати податкових зобов`язань, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України.

Пунктом 74.2 ст.74 ПК України передбачено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вимоги щодо оформлення податкових накладних, їх видачі та внесення до ЄРПН встановлені ст.201 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Так, згідно п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України - письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.п.201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.п. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 ПК України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 р. №1165, чинному з 01.02.2020 р. (далі за текстом Порядок №1165).

У розумінні п.2 Порядку №1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації; критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик; ризик порушення норм податкового законодавства ймовірність складення та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту «а» або «б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а» або «б» пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі Кодекс) за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі платник податку) виконання свого податкового обов`язку.

Відповідно до п.5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з п.6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Пунктом 7 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Критерії ризиковості платника податку на додану вартість установлені у додатку №1 до Порядку №1165.

Так, пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість передбачено, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що вирішенню питання щодо відповідності/невідповідності платника податків Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування та моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування.

Колегія суддів наголошує, що правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів і методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності. Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень.

Отже, не виклавши розшифрування податкової інформації, не навівши ризикових операцій та назв підприємств, що були задіяні в таких операціях, в спірному рішенні, як це передбачено п.8 Порядку № 1165, відповідач фактично діяв без дотримання власної процедури, не прозоро та у спосіб, що виключає можливість мінімізувати ризик помилки у спірних відносинах.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реальності вчинення господарської операції представником позивача надані документи, що підтверджують подальший рух товару з метою придбання та подальшого його продажу між ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС» та іншими контрагентами: Договір поставки товару №16062020 від 16.06.2020 р., видаткову накладну № РН-Ав- 000042 від 04.02.202І р., платіжне доручення № 164 від 12 лютого 2021 р., виписки з банку за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 та з 01.02.2021 по 28.02.2021р., Договір №02082019 про виготовлення кондитерської продукції з давальницької сировини від 02.08.2019 р., Акт наданих послуг з переробки давальницької сировини та приймання-передачі виготовленої продукції від 27.01.2021 р. (а.с. 43-63).

Реальність здійснення господарської діяльності ТОВ «ІНТРЕЙД ПДЮС» підтверджується: Договором оренди №03/02-20ар від 03.02.2020 року. Договором оренди 12/11-18ар від 12.11.2018 року. Договором оренди офісного приміщення №ЮЗ/20 від 01.01.2020 року (а.с. 64-76).

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що відповідачем, в порушення процедури встановленої Порядком №1165, вирішено питання про відповідність ТОВ «ІНТРЕЙД ПДЮС» Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Слід зазначити, що в даній справі суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачем надавались пояснення та копії первинних документів щодо господарських відносин з його контрагентами, за результатами яких виписані податкові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, не сплинуло 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у податкових накладних, протягом яких платник податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) має право надати письмові пояснення щодо підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних.

При цьому слід зазначити, що оскільки до позивача було встановлено Критерії оцінки ступеня ризиків, суб`ктом владних повноважень не було враховано пояснення та документи позивача.

Крім того, факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Водночас, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 1.6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Таким чином, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в складі касаційного адміністративного суду у постанові від 14.05.2019 року по справі №1940/1306/18 та від 12.04.2019 року №822/1878/18.

Колегія суддів зазначає, що не може бути підставою для відмови в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних сам факт не надання певних документів, коли у платника податків були наявні інші документи щодо господарських операцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної, отже рішення Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області № 2408652/41545602 віл 17.02.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є необгрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати вищезазначені податкові накладні в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.201.16 ПК України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №341), Регламенту комісії ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації повноваженнями щодо реєстрації податкових накладних, входить до компетенції ДПС України.

Згідно положень п.2, п.4 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, враховуючи те, що судом визнано протиправними рішення комісії Головного управління державної податкової служби у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 2408652/41545602 від 17.02.2021р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про зобов`язання ДПС України зареєструвати вищезазначену податкову накладну №12 від 10.02.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, щодо протиправності заявлених поховних вимог про скасування рішень про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2021р. та 26.02.2021р. ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС» подано до Державної податкової служби України таблиці даних платника податку на додану вартість № та № за встановленою формою, відповідно до п. 12 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1 165. Зазначені таблиці були подані з метою запобігання зупинення реєстрації податкових накладних у майбутньому та скорочення кількості заблокованих податкових накладних.

В рішеннях про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р. як підставу неврахування зазначено про наявність в органах державної податкової служби України податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення контролюючого органу є протиправними та такими, що породжують для підприємства позивача негативні наслідки у вигляді блокування податкових накладних у майбутньому.

Так, згідно квитанції від 10.02.2021р. підставою для зупинення реєстрації податкової накладної є відповідність платника податку пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, зміст якого полягає у тому, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1806. відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товар/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину шипику обсягу придбання такого товару послуги та обсягу його постачання. Тобто у квитанції зазначено про відсутність кодів у таблиці, тому прийняття та використання таблиці попередить зупинення реєстрації податкових накладних в майбутньому.

Таким чином, беручи до уваги, що під час розгляду справи встановлено, що у підприємства позивача наявні, передбачені чинним законодавством України документи, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій між ТОВ «ІНТРЕЙД ПЛЮС» та контрагентами, колегія суддів у цілому погоджується з висновком суду першої інстанції, що у суб`єкта владних повноважень відсутні правові підстави для неврахування таблиць даних платника податків, отже порушені права позивача підлягають поновленню шляхом скасування рішень контролюючого органу про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р., зобов`язавши Державну податкову службу України зареєструвати таблиці даних платника податку на додану вартість від 23.02.2021 р. за № та від 26.02.2021 р. за № .

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшовши в цілому вірного висновку про відсутність правових підстав для неврахування таблиць даних платника податків, скасував рішення про неврахування таблиці даних, проте помилково зазначив, що ці рішення прийняті комісією ГУ ДПС, однак з матеріалів справи встановлено, що рішення про неврахування таблиць даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р. прийняті ДПС України. (а.с. 77-78)

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно із частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та приписи наведених вище положень законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, скасувати в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії Головного управління ДПС у Харківській області про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р., прийнявши в цій частині постанову, якою визнати протиправним та скасувати рішення ДПС України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно зобов`язання ГУДПС області виключити позивача к переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що підприємство ТОВ «Інтрейд Плюс» на засіданні комісії ГУ ДПС Харківської області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не розглядалося та до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку не відносилося.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що комісією ГУ ДПС Харківської області не виносилось рішення про відповідність ТОВ «Інтрейд Плюс» критеріям ризиковості платника податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в порушення п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, отже рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 по справі № 520/4336/21 підлягає скасуванню в частині зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Харківській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, з ухваленням в цій частині постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України стосовно протиправності додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача подана заява про розподіл судових витрат, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4250,00 грн. та надав документи, що підтверджують понесені позивачем судові витрати, а саме: копію Договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року між позивачем - ТОВ "Інтрейд Плюс" та АО "Правота", детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; Додаткову угоду № 1 від 02.03.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року, детальний опис робіт/послуг від 17.06.2021 р., акт виконаних робіт № 1, рахунок № 1 від 19.04.2021 р. та платіжне доручення № 451 від 20.04.2021 року.

Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів аналізуючи наведені положення процесуального закону вважає, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, з детального опису наданих послуг судом встановлено, що професійна правнича допомога включає: Консультування позивача щодо можливих шляхів розблокування податкової накладної, перспектив та порядку визнання протиправним і як наслідок скасування рішення контролюючого органу та зобов`язання його зареєструвати податкову накладну - 250,00 грн.; аналіз законодавчої бази та судової практики - 3000,00 грн.; складання позовної заяви, виготовлення копій позовної заяви та доданих до неї документів для інших учасників справи та подання позовної заяви до суду - 1000,00 грн. Усього - 4250,00 грн.

Слід зазначити, що заявлені витрати, зазначені в детальному описі робіт, а саме: аналіз законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини (наказу Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 «Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 11.12.2019 №1165, а також аналіз та вивчення судової практики по спірним питанням, з`ясування позиції Верховного Суду в аналогічних спорах), які оцінюються заявником у розмірі 3000,00 грн. на думку колегії суддів не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI, отже такі витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, колегія суддів, дослідивши подані адвокатом докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем, враховуючи співмірність заявлених позовних вимог, перевіривши на відповідність критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи характер спірних правовідносин, погоджується з висновком суду першої інстанції про їх завищення, отже заявлені витрати підлягають частковому задоволенню у загальній сумі 1250, 00 грн.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року по справі № 520/4336/21, в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії Головного управління ДПС у Харківській області про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р.; та зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Харківській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Насіннєве, вул. Слобідська, буд. 26/2: ) із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Натомість додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 по справі № 520/4336/21 скасувати в частині визнання протиправними та скасування рішень комісії Головного управління ДПС у Харківській області про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р. та № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р.; та зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Харківській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Насіннєве, вул. Слобідська, буд. 26/2: ) із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДПС України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість №2433882/41545602 від 26.02.2021 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДПС України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість № 2451581/41545602 від 05.03.2021 р.

В іншій частині - в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 по справі № 520/4336/21 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 по справі № 520/4336/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 01.11.2021 року