Справа № 360/1938/21
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 листопада 2021 року

Київ

справа №360/1938/21

адміністративне провадження №К/9901/38593/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року

у справі № 360/1938/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області

про визнання протиправними та скасування приписів,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2021 ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, у якому просила визнати протиправними та скасувати приписи Головного управління Держгеокадастру в Луганській області № 412-ДК/0201Пр/03/01/-20 та № 412- ДК/203Пр/03/01/-20 від 21 жовтня 2020 року про усунення порушень земельного законодавства.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 5 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держгеокадастру в Луганській області від 21 жовтня 2020 року № 412/ДК/203Пр/03/01/-20. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21 жовтня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 360/1938/21.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

В касаційній скарзі скаржник посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, висловлені у постановах від 10 січня 2019 року у справі №823/922/17 та від 30 червня 2020 року у справі №927/79/19.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 10 січня 2019 року у справі №823/922/17 є необґрунтованим, оскільки у вищезазначеній справі зазначено, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 30 червня 2020 року у справі №927/79/19, щодо переходу прав та обов`язків орендаря земельної ділянки від громадянина до створеного ним фермерського господарства, оскільки наведене судове рішення стосується оцінки судом інших фактичних обставин справи. Так, судом апеляційної інстанції зазначено, що представник позивача надав пояснення, в яких зазначив, що договір суборенди між позивачем та Фермерським господарством «Атіс-Агро» не укладався, право користування за Фермерським господарством «Атіс-Агро» не зареєстровано, договір оренди землі №7, укладений між позивачем та відповідачем на спірну ділянку є чинним, право користування зареєстроване саме за позивачем на підставі вказаного договору.

Отже, у касаційній скарзі не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.

Керуючись ст. ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 360/1938/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправними та скасування приписів.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді Я. О. Берназюк

Н. В. Коваленко