Справа № 808/3022/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Справа № 808/3022/17 СН/280/43/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Клименка А.Р.,

представник позивача: не прибув

представника відповідача: Лактіонової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Інфоком ЛТД (69001, м. Запоріжжя, бул. Т.Шевченко, буд.56, )

до: Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд.12, )

про визнання протиправними дій та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2017 товариство з обмеженою відповідальністю Інфоком ЛТД (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Запорізької митниці ДФС (далі відповідач) щодо винесення рішення про коригування митної вартості товару від 15.09.2017 №UA112080/2017/000069/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2017/00387 від 15.09.2017 та скасувати зазначені рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2017 залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Інфоком ЛТД задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними та скасовано прийняті 15.09.2017 Запорізькою митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товару №UA112080/2017/000069/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2017/00387;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1600,00грн.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС задоволено частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 скасовано, а справу № 808/3022/17 направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

25.08.2021 адміністративна справа №808/3022/17 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду (вх.№48218).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 справу передано на розгляд головуючому судді Садовому І.В.

Ухвалою суду від 26.08.2021 справу прийнято до провадження, привласнено справі №808/3022/17 (провадження №СН/280/43/21). Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.09.2021.

Протокольною ухвалою суду від 23.09.2021 судове засідання відкладено до 07.10.2021 за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою суду від 07.10.2021 судове засідання відкладено до 19.10.2021 за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою суду від 19.10.2021 судове засідання відкладено до 25.10.2021 у зв`язку з неявкою представника позивача.

25.10.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого просить суд розглянути справу без його участі

Протокольною ухвалою суду від 25.10.2021 клопотання представника відповідача про заміну відповідача у справі задоволено. Замінено відповідача у справі №808/3022/17 з Запорізької митниці ДФС () на її правонаступника Запорізьку митницю ().

У судовому засіданні 25.10.2021, на підставі статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалась аудіо фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу «Акорд».

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№27283 від 09.10.2017) та у поясненнях (вх.№54755 від 22.09.2021). Зокрема зазначено, що оскаржувані рішення щодо коригування митної вартості та картка відмови прийняті відповідачем неправомірно. Відповідачем не було обґрунтовано на підставі належних та допустимих доказів, наявність розбіжностей або невідповідностей у поданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товарів, передбачених Митним кодексом України, а відтак наявність у відповідача сумнівів стосовно цінової інформації ідентичних/подібних товарів, не свідчить про не підтвердження заявленої позивачем митної вартості заявленого товару. Натомість надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладені у запереченнях на адміністративний позов (вх. №29932 від 02.11.2017), а також у поясненнях (вх.№53264 від 15.09.2021). Мотивуючи правомірність прийнятих рішень, відповідачем зазначено, що під час подання електронної митної декларації для підтвердження митної вартості товарів декларантом не було надано належних та у повному обсязі документів на виконання вимог Митного кодексу України. Надані документи не містили усіх відомостей для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів. З урахуванням цього, митницею правомірно витребувано додаткові документи відповідно до своєї компетенції. На думку відповідача, декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість задекларованих товарів, що стало підставою для винесення оскаржуваного рішення та картки відмови. З наведених підстав відповідач вважає прийняте рішення та картку відмови правомірними та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав свої заперечення проти позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Між позивачем (покупець) та фірмою Photomate s.r.o, Czech Republic (продавець) укладено контракт від 29.08.2017 №CZ 203 219 на поставку обладнання, яке визначено в додатку №1 до цього контракту (а.с.28-32 т.1).

Згідно з додатком № 1 від 29.08.2017 до контракту від 29.08.2017 №CZ 203 219, позивачем придбавався наступний товар: 1. HUAWEI Sun2000-36KTL стринг-інвертор у кількості 16 шт. за ціною 2 349 євро за шт. на загальну суму 37 584 євро; 2. HUAWEI PLC Module модуль центральний регулятор у кількості 2 шт. за ціною 810 євро за шт. на загальну суму 1 620 євро; 3. HUAWEI Data Logger 1000-10EU Communication обладнання моніторингу і керування системою генерації PV у кількості 2 шт. за ціною 350 євро за шт., на загальну суму 700 євро. Загальна сума згідно з додатком № 1 від 29.08.2017 до контракту від 29.08.2017 №CZ 203 219 складає 39 904 євро (а.с.33 т.1).

Для здійснення митного оформлення товару 13.09.2017 позивачем було подано митну декларацію №UA112080/2017/019333, митна вартість товарів заявлена за ціною контракту(а.с.49 т.1).

14.09.2017 відповідачем було прийнято рішення №КТ- UA-2017 про визначення коду товару, яким для товару "Модуль центральний регулятор PLC - 2 шт." визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД(а.с.52 т.1).

У зв`язку із цим відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2017/00381 від 14.09.2017, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA112080/2017/019333 від 13.09.2017(а.с.53 т.1).

Для здійснення митного оформлення товару 14.09.2017 позивачем було подано митну декларацію №UA112080/2017/019398. Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (а.с.54 т.1).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані документи, перелік яких наведено в гр.44 митної декларації та доповненні до декларації форми МД-6.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару відповідач дійшов висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

1) в інвойсі CZ E-80-99-5-1 від 07.09.2017 вказана назва одержувача INFCOM LTD, що суперечить назві одержувача в зовнішньоекономічному договорі;

2) в платіжному дорученні №30 від 31.08.2017 в гр. 70 вказано додаток №2 від 29.08.2017, але до митного оформлення додаток №2 від 29.08.2017 не надавався, що ускладнює можливість впевнитися в складових митної вартості та не дає змоги впевнитися, що це є 30% авансовий платіж за товар.

У відповідності до статті 53 Митного кодексу України, декларанту було надано письмове повідомлення щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення. Також повідомлено про можливість подання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість.

Декларантом на вимогу митниці надано додаткові документи, а саме: 1. Комерційна пропозиція №17 NA000202.2 від 15.08.2017; 2. Експортна декларація №MRN 17CZ5200002DFSZMU5 від 07.09.2017; 3. Прайс-лист б/н від 21.03.2017№ 4. Доповнення до контракту №2 від 29.08.2017; 5. Лист №17FV0128/1 від 14.09.2017.

За результатами аналізу додатково поданих документів відповідач дійшов наступних висновків:

1. В комерційній пропозиції №17 NA000202.2 від 15.08.2017, яка видана Photomate s.r.o., зазначена інформація щодо знижки на рівні 4 000 євро, проте не наведено її обґрунтування, механізму та умов застосування, про що ніяким чином не обумовлено в контракті від 29.08.2017 №CZ 203 219 та в інших документах, первинно наданих до митного оформлення;

2. Ціна на товар "СТРІНГ-ІНВЕРТОР Sun2000-36KTL", зазначена в інвойсі від 05.09.2017 №17FV0128 (умови поставки DAP Запоріжжя), становить 2 349 євро/шт., що не відповідає ціні, вказаній в наданому прайс-листі від 21.03.2017 (умови поставки FCA Cezke Budejovice) та в комерційній пропозиції від 15.08.2017 №№17NA000202.2 (без зазначення умов поставки), а саме: 2 599 євро/шт.;

3. Наданий прайс-лист не містить терміну дії (вказано діє 21.03.2017, але відсутній граничний термін). На ідентичну позицію ціна в прайс-листі та комерційній пропозиції від продавця товару вище за ціну, яка зазначена в наданому до митного оформлення інвойсі та не співдпадає з іншими умовами поставки;

4. Лист про помилку не містить цінової інформації щодо товару та має лише інформативний характер;

5. Додаток № 2 від 29.08.2017 не стосується заявленої партії товарів та містить інформативний характер.

За результатами проведеної консультації прийнято рішення про коригування митної вартості №UA112080/2017/000069/2 від 15.09.2017 за резервним методом для товару "СТРІНГ-ІНВЕРТОР Sun2000-36KTL" з розрахунку 34,4 євро за одиницю виміру (кг) (1 208,7 кг.), загальна сума склала 41 579,28 євро (а.с.81-82 т.1).

У зв`язку з вказаним, відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2017/00387 від 15.09.2017 (а.с.83 т.1).

Товар було випущено у вільний обіг без застосування гарантій, передбачених розділом X Митного кодексу України.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2017 залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Інфоком ЛТД задоволено частково.

Суди погодились з доводами позивача, що ним у визначеному Митним кодексом України порядку підтверджено заявлену ціну товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 касаційну скаргу Запорізької митниці ДФС задоволено частково (а.с.237-248, т.1).

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 25.04.2018 скасовано, справу №808/3022/17 направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Скасовуючи судові рішення першої та другої інстанції колегія суддів зазначила, що судами попередніх інстанцій не надано оцінку зазначеним доводам відповідача та не встановлено, яким чиному зазначені митним органом розбіжності (у тому числі зазначений в інвойсі CZ E-80-99-5-1 від 07.09.2017 інший одержувач), які містяться у поданих до митного оформлення документах могли вплинули на заявлену декларантом митну вартість товарів.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши позицію Верховного Суду по вказаній справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно частини 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження митної вартості товарів, митним органом були виявлені розбіжності в платіжному дорученні, а також між інвойсом та контрактом, а саме в інвойсі CZ E-80-99-5-1 від 07.09.2017 вказана назва одержувача INFCOM LTD, що суперечить назві одержувача в зовнішньоекономічному договорі та в платіжному дорученні №30 від 31.08.2017 в гр. 70 вказано додаток №2 від 29.08.2017, але до митного оформлення додаток №2 від 29.08.2017 не надавався, що ускладнює можливість впевнитися в складових митної вартості, не дає змоги впевнитися, що це є 30% авансовий платіж за товар. Враховуючи те, що вищевказані документи є документами передбаченими частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно витребував від позивача додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що 14.09.2017 на виконання приписів частини 3 статті 53 Митного кодексу України митницею було направлено декларанту електронне повідомлення, в якому йому було роз`яснено про виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах та повідомлено про необхідність у зв`язку із цим подати наступні додаткові документи:

1)виписку з бухгалтерської документації;

2)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

4)декларацію країни відправлення.

Також, декларанта було повідомлено про те, що відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтверджений заявленої ними митної вартості товарів.

На виконання вищевказаного повідомлення 15.09.2017 декларантом було надано наступні документи:

- додаток № 2 від 29.08.2017 до Договору № СZ 203 219 від 29.08.2017;

- лист № 17FV0128/1 від 14.09.2017;

- прайс лист б/н від 21.03.2017;

- експортну декларації № МRN 17СZ5200002DFSZMU5 від 07.09.2017;

- комерційну пропозицію № 17ЫА000202.2 від 15.08.2017.

Суд звертає увагу, що під час розгляду додатково наданих документів відповідачем були встановлені наступні розбіжності:

- в комерційній пропозиції від 15.08.2017 № 17NА000202.2, яка видана Photomate s.r.o., зазначена інформація щодо знижки на рівні 4000 євро, проте не наведено її обґрунтування, механізму та умов застосування, про що ніяким чином не обумовлено в контракті від 29.08.2017 № СZ 203 219 та в інших документах, первинно наданих до митного оформлення;

- ціна на товар «СТРІНГ - ІНВЕРТОР SUN2000-36KTL», зазначена в інвойсі від 05.09.2017 № 17FV0128 (умови поставки DAP Запоріжжя) становить 2 349 євро/шт., що не відповідає ціні, вказаній в наданому прайс-листі від 21.03.17 № б/н (умови поставки FСА Сeske Budelovice) та в комерційній пропозиції від 15.08.2017 № 17NA000202.2 (без зазначення умов поставки), а саме 2599 євро/шт.;

- наданий прайс-лист не містить терміну дії (вказано діє 21.03.2017 але відсутній граничний термін). На ідентичну позицію ціна в прайс-листі та комерційній пропозиції від продавця товару вище за ціну в наданому до митного оформлення інвойсі та з іншими умовами поставки;

- лист про помилку не містить цінову інформацію щодо товару та має лише інформативний характер;

- Додаток № 2 від 29.08.2017 не стосується заявленої партії товарів та містить інформативний характер.

Також суд зазначає, що додаткові документи подані позивачем не у повному обсязі, а саме не надано виписку з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того суд звертає увагу, що подані документи не містили усіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів.

Оскільки документи, подані до митного оформлення, містили розбіжності, а подана комерційна пропозиція від 15.08.2017 містила інформацію про ціну на товар «СТРІНГ - ІНВЕРТОР SUN2000-36KTL», що не відповідає ціні, зазначеній в інвойсі від 05.09.2017 та Додатку до контракту від 29.08.2017, а також містила інформацію про надання знижки у розмірі 4000 Євро, однак без зазначення її обґрунтування, механізму та умов застосування, та враховуючи, що надання такої знижки не було обумовлено умовами контракту від 29.08.2017 та іншими документами, первинно поданими до митного оформлення, суд дійшов висновку, що декларантом не було підтверджено заявлену ним митну вартість товару.

Враховуючи те, що жодним наданим до митного оформлення товарів документом (в т.ч. і умовами контракту) не передбачено наявність будь-якої знижки ціни товару, суд дійшов висновку що відповідач не мав можливості визначити митну вартість товарів за основним методом тобто за ціною договору (контракту), оскільки ціна на товар «СТРІНГ - ІНВЕРТОР SUN2000-36KTL» зазначена в комерційній пропозиції від 15.08.2017 не відповідала ціні, зазначеній в інвойсі від 05.09.2017 та Додатку №1 до контракту від 29.08.2017.

Суд наголошує, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Також суд зазначає, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У зв`язку із чим на виконання приписів частини 4 статті 57 Митного кодексу України відповідачем проведено процедуру консультацій із декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів шляхом обміну наявної інформації між органом доходів і зборів і декларантом, що підтверджується матеріалами справи.

Консультація була проведена шляхом направлення декларанту електронного повідомлення, у якому декларанта, серед іншого, було повідомлено про причини неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів та про підстави застосування митницею резервного методу визначення митної вартості.

У ході проведення консультації декларанта було повідомлено, що митна вартість може бути визнана за умови надання додаткових документів в повному обсязі.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на підтвердження митної вартості заявленої декларантом, відповідачем правомірно було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UА112080/2017/000069/2.

Стосовно використання під час коригування митної вартості товару основної одиниці виміру та обліку кілограм суд зазначає наступне.

Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII (далі Закон № 584-VIІ) встановлюється Митний тариф України. Відповідно до ст. 1 цього Закону Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Митним тарифом України визначені одиниці виміру та обліку.

Так, відповідно до Митного тарифу України основною одиницею виміру та обліку кількості товарів в УКТ ЗЕД є одиниця маси - кілограм. У разі потреби для цілей тарифного регулювання, нетарифного регулювання (ліцензування, квотування тощо), збору та оброблення статистичних даних застосовуються додаткові одиниці виміру та обліку, перелік яких наведений у Законі № 584-VIІ.

У третій графі УКТ ЗЕД наведено додаткові одиниці виміру та обліку; знак "-" означає, що додаткової одиниці виміру та обліку немає, тобто використовується основна одиниця виміру та обліку - кілограм.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 - 8 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до «Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» затвердженого наказом Міністерства фінанасів України №651 від 30.05.2021, якщо для зазначеного в графі 33 Митної декларації коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД передбачено додаткову одиницю виміру, то в графі зазначаються код цієї одиниці виміру відповідно до класифікатора одиниць вимірювання та обліку, що використовуються у процесі оформлення митних декларацій, через знак "/" - кількість товару в цій одиниці виміру. Графа не заповнюється якщо для товару, заявленого в графі 31 Митної декларації, УКТ ЗЕД не передбачено додаткової одиниці виміру.

Тобто, про застосування додаткових одиниць виміру повинен зазначати саме декларант у графі 41 електронної митної декларації, якщо за відповідним класифікаційним кодом товару передбачено додаткову одиницю.

Суд зазначає, що в даному випадку для цілей митного оформлення та визначення митної вартості товарів додаткову одиницю виміру та обліку позивачем не застосовано, що підтверджується відсутністю відомостей у гр.41 електронної митної декларації від 14.09.2021№ UA112080/2017/019398.

Враховуючи викладене суд зауважує, що під час прийняття оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем правомірно використано основну одиницю виміру та обліку кількості товарів кілограм.

Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи неподання позивачем документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, та відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд дійшов висновку, що відповідачем відповідно до норм чинного законодавства відмовлено в оформленні електронної митної декларації від 14.09.2017 №UA112080/2017/019398, про що складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2017/00387.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що товар було випущено у вільний обіг за Митною декларацією від 18.09.2017 №UA112080/2017/019683 без застосування гарантій, передбачених розділом X Митного кодексу України.

Відповідно до пунку 5 частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, серед іншого, інформацію про право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини 7 цієї статті.

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Таким чином, декларант, випустивши товар у вільний обіг без гарантійних зобов`язань, фактично погодився із рішенням митниці про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо винесення Рішення про коригування митної вартості товарів від 15.09.2021 № UА112080/2017/000069/2 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2017/00387 вчинені в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Інфоком ЛТД.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Інфоком ЛТД (69001, м. Запоріжжя, бул. Т.Шевченко, буд.56, ) до Запорізької митниці, (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд.12, ) про визнання протиправними дій та скасування рішення та картки відмови, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29.10.2021.

Суддя І.В.Садовий