Справа № 363/2718/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/2718/21 Головуючий у І інстанції - Лукач О.П.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

представника позивача Савченко Є.С.

представника відповідача Пороховника О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІ ДЖИ ОЙЛ» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій щодо вилучення речей у порядку вжиття заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення та повернення вилучених речей,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІ ДЖИ ОЙЛ» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області щодо вилучення у нього речей у порядку вжиття заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення та зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області повернути йому вилученні речі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача відсутні повноваження щодо складання протоколу, зазначає, що вилученні речі в розумінні санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП не є знаряддям виробництва, оскільки позивач здійснює торгівельну діяльність, а не виробничу, тому це майно не підлягає конфіскації згідно санкції вказаної статті КУпАП. Зауважує, що порушення, яке було підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення - не відсутність ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним, а порушення директором ТОВ «ВІ ДЖИ ОЙЛ» ст. 21 Закону України «Про охорону праці», а саме відсутність дозволу Держпраці на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.5 ст. 41 КУпАП, санкція якої не передбачає конфіскацію майна. Крім цього звертає увагу на те, що товариство має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі пальним від 03.01.2020.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснює не виробничу, а торгівельну діяльність, що підтверджується ліцензією на право роздрібної торгівлі пальним. Також зауважує, що відповідачем не доведено існування виняткових підстав, які б обґрунтовували необхідність вилучення обладнання з метою припинення правопорушення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач здійснював свою злочинну діяльність, що полягало в експлуатації майна, на яке не було відповідних дозволів, а тому до нього правомірно була застосована ст. 164 КУпАП, санкція якої передбачає конфіскацію виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. Крім того, до відзиву було додано постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.10.2021,якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП закрито та зобов`язано відповідача повернути вилучені речі.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні, в той час, як представник позивач проти цього заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «ВІ ДЖИ ОЙЛ» згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань займається такими видами економічної діяльності: 47.30 роздрібна торгівля пальним (основний), 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у., 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 69.10 діяльність у сфері права.

24.06.2021 старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ ВПЗ СОТАГ УБФЗ ГУДВ Київської області було складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення посадовою особою - директором ТОВ «ВІ ДЖИ ОЙЛ» ОСОБА_1 , а саме реалізація пального без дозволу Держпраці на експлуатацію устаткування за адресою: Київська обл., Вишгородський район, смт Димер, вул. Соборна 128, чим порушено ст. 21 Закону України «Про охорону праці», відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

Разом з цим, згідно ст. 265 КУпАП було вилучено належне позивачу майно,а саме:

1) паливороздавальна колонка відпуску скрапленого газу Шельф 100-1 LPG заводський № 10951 (виготовлена у липні 2016 року);

2) металевий резервуар білого кольору Шельф заводський № 2085 (виготовлений у 2017 році);

3) паливороздавальна колонка відпуску скрапленого газу Шельф 100-1 LPG заводський № 11498 (виготовлена у липні 2017 року);

4) металевий резервуар білого кольору Шельф заводський № 2191 (виготовлений у серпні 2017 році);

5) скраплений газ, розміщений у резервуарі білого кольору Шельф із заводським № 2085 (заповненість резервуару - 70%);

6) дизельне пальне, розміщене у резервуарі білого кольору Шельф із заводським № 2191 (заповненість резервуару - орієнтовно 4 000 л.);

7) паливороздавальна колонка відпуску скрапленого газу Шельф 100-1 LPG заводський № 11012 (виготовлена у серпня 2016 року), повний перелік вилученого наведений в додатку до вказаного протоколу, про що в протоколі зроблено відповідний запис.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, якою передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення № 54 слідує, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП слугувало порушення ст. 21 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII, яка регулює відносини в додержанні вимог щодо охорони праці під час проектування, будівництва (виготовлення) та реконструкції підприємств, об`єктів і засобів виробництва.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що вимоги зазначеної вище статті на позивача не поширюються.

Водночас, санкція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає, що конфісковані можуть бути: виготовлена продукція; знаряддя виробництва; сировина і гроші, одержані внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вилучені у позивача паливороздавальні колонки та резервуари для зберігання не є знаряддями виробництва в розумінні санкції ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки позивач здійснює не виробничу, а торговельну діяльність, що підтверджується відповідними ліцензіями на право роздрібної торгівлі пальним.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена року 01.11.2021.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова