Справа № 420/15580/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області №72 від 28.05.2021 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області зарахувати до стажу роботи гр. ОСОБА_1 період роботи згiдно дублікату трудової книжки № НОМЕР_2 виданої 05 липня 2005 року на посаді, а саме з 09.01.1985 року по 03.03.1986 року на посаді оператора Троїцької УПС, з 03.03.1986 року по 01.11.1986 року по на посаді реалізатора Троїцької УПС; з 01.11.1987 по 04.11.1991 року на посаді оператора Троїцької УПС;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсію за віком з моменту звернення, тобто з 24 травня 2021 року;

стягнути з Головного управління пенсійного фонду в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 2724грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 травня 2021 року звернулась до територіальних органів управління пенсійного фонду в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, 28 травня 2021 року вона отримала рішення про відмову у призначення пенсiп №72, в зв`язку з тим, що-необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 28 років, а мій страховий стаж становить 21 рік 5 місяців 24 дні. Також даним рішенням мені повідомлено, що за доданими мною документами до страхового стажу зараховано не всі періоди. Не зараховано стаж згідно трудової книжки, оскільки в ній відсутня повна дата народження заявниці, не зараховано період роботи в колгоспі «Москва» за 1985-1991 р.р. згідно довідки про заробіток №177 від 29.04.2021 року, оскільки відсутня інформація про відпрацьованi i згiдно архівної довідки №177 від 29.04.2021 року зазначено, що міжгосподарська інкубаторно-птахівнича станція приєднана до колгоспу «Москва», відсутня iнформацiя про те, що облік робочого часу вівся календарно. Позивач, вважає вказане рішення ГУ УПФУ в Одеській області незаконним у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

22.09.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на підставі заяви та наданих документів Головним управління винесено Рішення № 72 вiд 28.05.2021 про відмову у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначивши, що у Головного управління відсутні правові підстави щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1985 по 31.08.1991 у колгоспі "Москва", згідно архівної довідки вiд 29.04.2021 № 177, виданоп Любашівським об`єднаним трудовим архівом, з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що на підтвердження трудового стажу колгоспника, позивачем було надано архiвну довiдку вiд 29.04.2021 № 177, виданої Любашівським об`єднаним трудовим архiвом, однак у довідці відсутні дані про кількість відпрацьованих вихододнів. Таким чином, Головним управлiнням не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.01.1985 по 31.08.1991 у колгоспі "Москва", оскільки відсутня інформація про вироблені мінімуми трудової участі. З огляду на викладене, відповідач вважає, що жодних документів на підтвердження роботи у спірні періоди позивачем до Головного управління не було надано, а отже відсутні законні підстави для врахування періоду роботи з 01.01.1985 по 04.11.1991 до страхового стажу позивача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.05.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі по тексту Закон № 1058-IV).

На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення № 72 вiд 28.05.2021 про відмову у призначенні пенсії Позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Після перевірки наданих ОСОБА_1 документів, Головним управлінням було встановлено, що страховий стаж Позивача становить 21 рік 5 мiсяцiв 24 дня.

До страхового стажу ОСОБА_1 не враховано періоди роботи:

- з 01.01.1985 по 31.08.1991 у колгоспі "Москва", оскільки в архівній довідці № 177 від 29.04.2021 відсутня інформація про відпрацьовані вихідні та про те, що облік робочого часу вівся календарно. Крім, того на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки ОСОБА_1 відсутня повна дата народження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон 1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин ).

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

Положеннями частини 1 статті 24 Закону України №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за вiком пiсля досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком пiсля досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року -не менше 28 років;

Відповідно до статті 56 Закону України №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи та тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Положеннями статті 62 Закону України №1788-XII встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення №58 від 29.07.1993 року (далі - Інструкція №58).

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року по справі №701/1232/16-а.

Крім того, аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з копії дублікату трудової книжки № НОМЕР_2 виданої 05 липня 2005 року на посаді, а саме з 09.01.1985 року по 03.03.1986 року на посаді оператора Троїцької УПС, з 03.03.1986 року по 01.11.1986 року по на посаді реалізатора Троїцької УПС; з 01.11.1987 по 04.11.1991 року на посаді оператора Троїцької УПС.

Періоди роботи з 01.01.1985 по 31.08.1991 у колгоспі "Москва" підтверджуються в архівною довідкою № 177 виданою Любашівським об`єднаним трудовим apxiвом

Проте відповідачем їх не зараховано зазначивши про те, що облік робочого часу вівся календарно.

Проте суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі - Інструкція).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжцi про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Проаналізувавши законодавчі вимоги, що регламентують порядок обчислення страхового стажу для отримання пенсії, можна прийти висновку, що трудова діяльність включається до такого в разі її належного документального підтвердження. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Більше того, підставою для призначення пенсії є вiдповiдний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненнi трудової книжки. У зв`язку з чим не усі недоліки з трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

До такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, вiд 17 липня 2018 року у справі №220/989/17.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області №72 від 28.05.2021 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Зважаючи на те, що судом встановлена протиправність рішення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області №72 від 28.05.2021 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області зарахувати до стажу роботи гр. ОСОБА_1 період роботи згiдно дублікату трудової книжки № НОМЕР_2 виданої 05 липня 2005 року на посаді, а саме з 09.01.1985 року по 03.03.1986 року на посаді оператора Троїцької УПС, з 03.03.1986 року по 01.11.1986 року по на посаді реалізатора Троїцької УПС; з 01.11.1987 по 04.11.1991 року на посаді оператора Троїцької УПС та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсію за віком з моменту звернення, тобто з 24 травня 2021 року

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не доведено правомірності його рішення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області №72 від 28.05.2021 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 та не надано достатньо доказів на спростування тверджень позивача та наданих доказів (копії трудової книжки, архівних довідок, показань свідків, грамот та публікацій у ЗМІ).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду в Одеській області №72 від 28.05.2021 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) зарахувати до стажу роботи гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи згiдно дублікату трудової книжки № НОМЕР_2 виданої 05 липня 2005 року на посаді, а саме з 09.01.1985 року по 03.03.1986 року на посаді оператора Троїцької УПС, з 03.03.1986 року по 01.11.1986 року по на посаді реалізатора Троїцької УПС; з 01.11.1987 по 04.11.1991 року на посаді оператора Троїцької УПС.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсію за віком з моменту звернення, тобто з 24 травня 2021 року.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з судового збору в розмірі 908,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко