Справа № 200/8586/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 р. Справа№200/8586/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 2975 від 12 травня 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року;

- зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 по ст. 14-25, що дає право на призначення пенсії, періоди його роботи на підприємстві ТОВ «Донуглепоставка»: з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, з 26 липня 2006 року по 9 листопада 2008 року, з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року, з 1 березня 2021 року по 7 травня 2021 року та період навчання з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року в ПТУ № 38 м. Красноармійська.

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи: з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

7 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 2975 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.

Рішенням відповідача № 2975 від 12 травня 2021 року позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 25 років 1 місяць 13 днів, пільговий стаж складає 13 років 2 місяця 16 днів.

До роботи на пільгових умовах за Списком робіт і професій від 31 березня 1994 року № 202 не враховано періоди роботи в ТОВ «Углетехнік» з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, в ТОВ «Донуглепоставка» з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року - так як заявником не надані довідки, підтверджуючи пільговий характер роботи відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року. Період роботи в ТОВ «Донбасуглепроходка» з 26 липня 2006 року по 9 листопада 2008 року не враховано до пільгового стажу згідно довідок від 19 січня 2021 року № 1, так як вони видані підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України тому вони є недійсними та не створюють правових наслідків. Періоди роботи з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків за вище вказані періоди.

Згідно відповіді управління № 0500-1502-8/27296 від 2 липня 2021 року період навчання з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року в ПТУ № 38 м. Красноармійська зараховано як навчання за фахом відповідно до диплому серії НОМЕР_1 ; періоди роботи з 4 червня 1997 року по 6 серпня 1997 року, з 20 листопада 2000 року по 23 листопада 2000 року, з 17 листопада 2008 року по 21 листопада 2008 року, з 5 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року зараховано до стажу на пільгових умовах за Списком робіт і професій від 31 березня 1994 року № 202 (окрім періоду з 20 січня 2008 року по 22 січня 2008 року у зв`язку із безплатною відпусткою - 3 дні).

Позивач зазначає, що відповідач мав право витребувати необхідну інформацію у підприємств щодо перевірки достовірності поданих ним документів, але не зробив цього.

Також вказує, що пільговий характер роботи електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на підприємстві ТОВ «Углетехнік» з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року та електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві ТОВ «Донуглепоставка» з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 28 лютого 1997 року.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача певних періодів роботи у зв`язку із несплатою працедавцем страхових внесків, позивач зазначив, що обов`язок по сплаті єдиного внеску покладений на підприємство і працівник не може нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків.

Посилається при цьому на лист Вищого адміністративного Суду України № 212/11/14-14 від 18 лютого 2014 року та постанову Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Також у позові вказано, що у період 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року позивач навчався за спеціальністю «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок», і згідно ч. 3 п. 109 розділу VІІІ постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 3 серпня 1972 року цей період мав бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1 (а.с. 1-7).

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 30-31).

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (а.с. 37-38).

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в обґрунтування своїх тверджень зазначає наступне.

7 травня 2021 року позивач звернувся до Покровського об`єднаного УПФУ Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої додав скановані копії наступних документів: диплому від 1 лютого 1997 року ДГ № 010151; трудової книжки від 28 лютого 1997 року НОМЕР_3 ; паспорту; картки платника податків; довідок, виданих ПАТ Шахтоуправління «Покровське» від 12 березня 2021 року № 149, № 31, № 30, № 32; довідок, виданих ТОВ «Шахтобудівельна компанія» від 22 березня 2021 року № 02/465, № 02/466; витягу з наказу, виданого ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк) від 25 грудня 2006 року № 21/2п, № 02/466; довідки, виданою ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк) від 19 січня 2021 року № 1; довідок, виданих ДП Вугільна компанія «Краснолиманська», від 13 липня 2020 року, № 378арх, № 376арх, № 377арх; довідок, виданих ДП ВП «Шахта «Центральна», від 22 березня 2021 року № 140, № 142, № 141; наказів від 16 січня 1995 року № 39, від 15 квітня 1998 року № 666; наказів від 21 квітня 1997 року № 176, від 16 квітня 2002 року, № 1166к, від 16 квітня 2007 року № 216/1.

12 травня 2021 року Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецькій області прийнято рішення № 2975 про відмову в призначенні позивачу пенсії із відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 25 років 1 місяців 13 днів, пільговий стаж - 13 років 2 місяці 16 днів.

До роботи на пільгових умовах за Списком робіт і професій від 31 березня 1994 року № 202 не було враховано періоди роботи позивача:

- в ТОВ «Углетехнік» з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, в ТОВ «Донуглепоставка» з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року, так як позивачем не надані довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637;

- в ТОВ «Донбасуглепроходка» з 26 липня 2007 року по 9 листопада 2008 року, так як надані позивачем довідки від 19 січня 2021 року видані підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України, отже, є недійсними та не створюють правових наслідків.

За таких обставин управлінням було прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с. 43-44).

Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області правом надати відзив на позов не скористалось.

У період з 13 по 17 вересня 2021 року суддя перебувала у відрядженні.

Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву позивача (а.с. 62).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Відповідач, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, є органом державної влади та належним відповідачем у даній справі; перебуває в стані припинення (а.с. 55).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у даній справі (а.с. 56).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач 7 травня 2021 року звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав копії:

- диплому від 1 лютого 1997 року ДГ № 010151;

- трудової книжки від 28 лютого 1997 року НОМЕР_3 ;

- паспорту;

- картки платника податків;

- довідок, виданих ПАТ Шахтоуправління «Покровське» від 12 березня 2021 року № 149, № 31, № 30, № 32;

- довідок, виданих ТОВ «Шахтобудівельна компанія» від 22 березня 2021 року № 02/465, № 02/466;

- витягу з наказу, виданого ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк) від 25 грудня 2006 року № 21/2п, № 02/466;

- довідки, виданою ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк) від 19 січня 2021 року № 1;

- довідок, виданих ДП Вугільна компанія «Краснолиманська», від 13 липня 2020 року, № 378арх, № 376арх, № 377арх;

- довідок, виданих ДП ВП «Шахта «Центральна», від 22 березня 2021 року № 140, № 142, № 141;

- наказів від 16 січня 1995 року № 39, від 15 квітня 1998 року № 666;

- наказів від 21 квітня 1997 року № 176, від 16 квітня 2002 року, № 1166к, від 16 квітня 2007 року № 216/1 (а.с. 17-21).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачу пропонувалось надати пенсійному органу додаткові документи.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2979 від 12 травня 2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу зазначено, що на момент звернення заявник не має необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

У рішенні зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 25 років 1 місяців 13 днів; пільговий стаж - 13 років 2 місяці 16 днів.

Також вказано, що до роботи на пільгових умовах за Списком робіт і професій від 31 березня 1994 року № 202 не враховано періоди роботи ОСОБА_1 :

- в ТОВ «Углетехнік» з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, в ТОВ «Донуглепоставка» з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року - так як позивачем не надані довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року;

- в ТОВ «Донбасуглепроходка» з 26 липня 2007 року по 9 листопада 2008 року - так як уточнююча довідка від 19 січня 2021 року видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній України території, отже, є недійсною та не створює правових наслідків (а.с. 17-21).

Рішення направлено позивачу із супровідним листом 21 травня 2021 року (а.с. 16).

Суд зауважує, що ані в рішенні, ані у відзиві на позов відповідач не наводить обґрунтувань не врахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року та періоду роботи з 1 березня по 7 травня 2021 року.

Враховуючи приписи ч.ч. 2, 6 ст. 77 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та наданих доказів.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач у спірні періоди (та період після навчання):

- з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року навчався в ПТУ № 38 за професією електрослюсар підземний 4 розряду, машиніст підземних установок;

- з 28 лютого 1997 року по 3 червня 1997 року працював електрослюсарем підземним 4 розряду на Виробничому об`єднанні «Красноармійськвугілля» Шахта «Центральна»;

- з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в ТОВ «Вуглетехнік»;

- з 26 липня 2006 року по 25 серпня 2006 року працював електрослюсарем підземним 4-го розряду в ТОВ «Донбасвуглепроходка» за строковим договором;

- з 26 серпня 2006 року по 9 листопада 2008 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в ТОВ «Донбасвуглепроходка»;

- з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року працював електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Донвуглепоставка»;

- з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року працював електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (де працює по теперішній час) (а.с. 22-24).

Відповідно до довідок від 19 січня 2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк), копії яких наявні в матеріалах справи, у період з 26 липня 2006 року по 9 листопада 2008 року ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «Донбасвуглепроходка» та виконував на виробництві гірничі роботи з видобутку вугілля за професією електрослюсар підземний, що передбачена списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 пунктом 1.1а, код КП 7111, постанова Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року (а.с. 13, 14).

Також в матеріалах справи наявна копія витягу з наказу ТОВ «Донбасвуглепроходка» від 25 грудня 2006 року № 21/2-п про проведення атестації робочого місця позивача «слюсар підземний» (а.с. 15).

Будучи не згідним з рішенням відповідача № 2975 від 12 травня 2021 року про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 8 Закон № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено право та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Як зазначено у ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

З метою реалізації положень зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою № 202 затвердив Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, у якому наведено перелік робіт і професій, що дають право на таку пільгову пенсію (далі Список)

Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та за наявності не менше передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV стажу такої роботи.

Пунктом І зазначеного списку передбачені: підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Таким чином, робота позивача машиністом підземних устаткувань та електрослюсарем підземним відноситься до даного переліку за умови зайнятості на цих роботах повний робочий день.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України «Про пенсійне забезпечення», Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до матеріалів справи трудова книжка позивача містить відомості про те, що ОСОБА_1 протягом спірних (в частині зарахування до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV) періодів працював на підземних роботах з повним робочим днем:

- з 4 червня 1997 року по 6 серпня 1997 року працював учнем машиніста підземних устаткувань з повним робочим днем в шахті в Державному відкритому акціонерному товаристві Шахта «Красноармійська-Західна № 1»;

- з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в ТОВ «Вуглетехнік»;

- з 26 серпня 2006 року по 9 листопада 2008 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в ТОВ «Донбасвуглепроходка»;

- з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року працював електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Донвуглепоставка»;

- з 1 березня 2021 року по 7 травня 2021 року працював електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (де працює по теперішній час) (а.с. 22-24).

Отже, обидві законодавчі вимоги (віднесення роботи позивача до відповідного переліку та зайнятість на цих роботах повний робочий день) для зарахування зазначених вище періодів роботи позивача до пільгового стажу, який передбачений ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, підтверджені записами у трудовій книжці позивача.

Суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; а у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Записи у трудовій книжці позивача щодо вказаних вище періодів засвідчені відповідними печатками підприємств і відповідають вимогам пунктів 2.2, 2.4 п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58.

На підставі викладеного, не врахування зазначених вище записів та, як наслідок, не зарахування періодів роботи позивача: з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, з 26 серпня 2006 року по 9 листопада 2008 року, з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року, 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року - до пільгового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, - суд вважає необґрунтованим та неправомірним.

При цьому у спірному рішенні відповідача не наведено належних обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей, наведених у трудовій книжці.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що крім трудової книжки позивачем 6 квітня 2021 року надавалась уточнюючі довідки, видані 19 січня 2021 року ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк) та витяг з наказу, виданого ТОВ «Донбасвуглепроходка» (м. Донецьк) від 25 грудня 2006 року № 21/2п, № 02/466, які не були прийняті пенсійним органом до врахування у зв`язку із тим, що вони видані підприємством, яке розташоване на не підконтрольній українській владі території України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Верховним Судом у постанові від 2 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) сформульовано правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, проаналізував положення ст. 19 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів, закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН), Суд зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Отже, право особи на отримання пенсійних виплат у належному розмірі не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати повноваження щодо перевірки обґрунтованості їх видачі.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

З огляду на «намібійські винятки», сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

На переконання суду, доводи щодо врахування поданої позивачем до органу Пенсійного фонду України довідки про заробітну плату лише за наслідками перевірки можуть бути визнано цілком виправданими в звичайній ситуації, оскільки формально вони базуються на положеннях Порядку № 22-1. Проте, в ситуації позивача це становить дискримінаційне поводження по відношенню до осіб, які мають трудовий стаж на підприємствах, які залишилися на території, що на даний момент є тимчасово окупованою, оскільки такі особи мають об`єктивні складнощі в отриманні та у наданні відповідних документів, а отже при такому підході позбавляються права на пенсійне забезпечення.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті спірних правовідносин, зокрема, оцінки документів, виданих підприємствами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій українською владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що відмова відповідача прийняти зазначені вище довідки до врахування - є неправомірною.

Відповідно, періоди роботи позивача з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, з 26 липня 2006 року по 9 листопада 2008 року, з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року, з 1 березня 2021 року по 7 травня 2021 року - підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року у зв`язку із відсутністю відомостей про нараховану заробітну плату та сплачений страховий внесок, суд зазначає наступне.

Частинами 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, передбачено, що за період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Разом із цим згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було зобов`язано протягом 15 днів надати відзив на позов ОСОБА_1 та докази на підтвердження пояснень у відзиві; належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин, зокрема (але не виключно) витяг з електронної бази Пенсійного фонду ІКІС ПФУ: підсистеми призначення та виплати пенсії та виписку із розрахунком загального страхового стажу та пільгового стажу позивача (Форма РС-право), довідку форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб); доказ направлення відзиву та доданих до нього документів позивачу; докази на підтвердження правонаступництва Головного управління повноважень та функцій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Станом на 27 вересня 2021 року витребувані судом документи (крім відзиву на позов) суду не надані.

Враховуючи приписи ч.ч. 2, 6 ст. 77 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

За висновком суду несвоєчасне виконання працедавцями обов`язків зі своєчасній сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за ОСОБА_1 (у випадку, якщо така несплата мала місце) за періоди з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином за висновком суду період роботи позивача з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року в ПТУ № 38 м. Красноармійська, суд зазначає таке.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача та копії диплому серія НОМЕР_5 від 1 лютого 1997 року, він з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року навчався в ПТУ № 38 за професією електрослюсар підземний 4 розряду, машиніст підземних установок (а.с. 22, 27).

Як вбачається із довідки з ППВП ПФУ (форма РС-право) даний період навчання позивача зараховано до його загального трудового стажу, але не зараховано до пільгового стажу (а.с. 26).

Як вже зазначалось судом, пояснень з приводу такого не зарахування відповідачами суду не надано.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України суд розцінює відсутність таких пояснень як визнання позову в цій частині позовних вимог.

Також суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше […].

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання в професійно-технічному учбовому закладі зараховується в трудовий стаж учня, слухача, у тому числі в стаж роботи за фахом, яка надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу по придбаній професії не перевищує 3 місяці.

Період після закінчення позивачем навчання та влаштуванням на роботу за спеціальністю не перевищує трьох місяців.

Відповідно, період навчання позивача з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року в ПТУ № 38 м. Красноармійська має бути зарахований як до загального страхового стажу позивача, так і до пільгового стажу, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12 травня 2021 року № 2975 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV - не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та повного та об`єктивного розгляду поданих позивачем документів, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині скасування цього рішення підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги наведені у рішенні нормативно-правові приписи, підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи: з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 по ст. 14-25, що дає право на призначення пенсії, періоди його роботи: з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, з 26 липня 2006 року по 9 листопада 2008 року, з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року, з 1 березня 2021 року по 7 травня 2021 року та період навчання з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року, - суд зазначає, що пільгова пенсія за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV та пільгова пенсія за Списком № 1 (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV) є різними видами пільгової пенсії.

Так, призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачає наявність пільгового стажу за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 202; призначення пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачає наявність пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Як встановлено судом позивач звертався до першого відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, за матеріалами справи претендує на призначення пільгової пенсії саме за цією правовою нормою; за висновком суду має право на зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за приписами ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV (за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, постанова № 202).

Суд зауважує, що призначення, перерахунок та виплата пенсій, в тому числі, на пільгових умовах, з 1 січня 2004 року регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і згідно п. 16 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, питання призначення пенсій на пільгових умовах Законом України "Про пенсійне забезпечення" не регулюється.

Відповідно, позовні вимоги позивача в зазначеній частині позовних вимог підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати спірні періоди до пільгового стажу позивача, що дає право на зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за приписами ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV; в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача вказаних зазначених спірних періодів за Списком № 1 та по ст. 14-25 задоволенню не підлягають.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Як вбачається з квитанції від 28 травня 2021 року позивач при поданні даного адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн (а.с. 8).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 ст. 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що основні позовні вимоги позивача (щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення) за висновком суду є такими, що підлягають задоволенню, а позовні вимоги позивача, у задоволенні яких суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні (в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та за приписами ст. 14-25 певних періодів його роботи), є похідними від основних позовних вимог і у їх задоволенні суд відмовив лише з підстав обрання іншого способу захисту, суд вважає за необхідне покласти на пенсійний орган судові витрати позивача в повному обсязі.

При вирішенні питання щодо того, кого саме з відповідачів необхідно зобов`язувати вчиняти визначені судом дії та з якого саме відповідача необхідно стягувати витрати позивача зі сплати судового збору, суд виходить з того, що станом на час розгляду справи саме на другого відповідача покладені повноваження, права та функції Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, як наслідок, зобов`язальні дії та судові витрати позивача мають бути покладені саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (, місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13), Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2975 від 12 травня 2021 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 24 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 12 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року, з 14 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року, з 1 січня 2021 року по 7 травня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи: з 1 листопада 2004 року по 25 липня 2006 року, з 26 липня 2006 року по 9 листопада 2008 року, з 3 лютого 2010 року по 28 листопада 2017 року, з 1 березня 2021 року по 7 травня 2021 року та період навчання з 1 вересня 1993 року по 1 лютого 1997 року в ПТУ № 38 м. Красноармійська.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 6 квітня 2020 року про призначення йому пенсії за віком - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати останнього зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна