Справа № 320/9549/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Київ № 320/9549/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (код: 42552598, адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а) в о собі Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області (08154, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Хрещатик, 88) в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вишневе, Києво-Святошинського р-ну Київської обл., паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Заявлені вимоги мотивовані відмовою відповідача у видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року замість втраченого паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм.

Ухвалою суду від 10.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали суду надсилалась 17.08.2021 о 17:58 год. засобами електронного зв`язку на електронну адресу відповідача - , та отримання якої підтверджується сформованим автоматизованою системою документообігу суду звітом від 17.08.2021.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем отримання судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Однак, у встановлений судом строком, а саме не пізніше 02.09.2021, враховуючи дату вручення -17.08.2021 - ухвали суду від 10.08.2021, а також станом на час складення даного рішення - відповідач не скористався наданим правом та відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких клопотань, у тому числі на електронну адресу суду від відповідача не надходило.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на зазначене, враховуючи заявлене позивачем у позові клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вирішив за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 07.06.2020, видане виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 виданого 14.02.2017 (дійний до 14.02.2021) (запис №073, орган, що видав - №3232), та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 15.06.2021 №6411, виданої виконкомом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області).

24.06.2021 позивач звернувся до Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області з приводу отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року замість втраченого паспорта громадянина України з безконтактним носієм.

Однак, за результатами розгляду вказаного вище звернення, відповідач листом від 03.07.2021 №5113/6/8012-21/80.3232/5238-21 відмовив позивачеві у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, зокрема із посиланням на наказ МВС України від 06.06.2019 №456, яким затверджений "Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України", де у розділі ІІІ п. 1 визначено перелік необхідних документів, що подаються заявником для оформлення паспорта замість втраченого, а саме, у зв`язку із поданням відповідних документів не у повному обсязі.

За твердженням позивача, ним було підготовлено та подано відповідачеві усі необхідні документи для отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року, однак відповідач відмовив позивачеві у його оформленні з посиланням на те, що відповідні документи необхідно буде подати разом з рішенням суду про зобов`язання оформити та видати паспорт зразка 1994 року.

Таким чином, викладені обставини слугували підставами для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" (далі Закон №2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі Положення №2503-XII) та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення №2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Згідно з п. 8, 10 Положення №2503-XII, термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 13 Положення №2503-XII Громадянин повинен надійно зберігати паспорт.

Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, який видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Положення №302).

Відповідно до пункту 2 вказаної вище постанови, останньою постановлено: запровадити із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Разом з цим, пунктом 3 постанови від 25.03.2015 №302 встановлено, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456 затверджено "Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України" (далі - Тимчасовий порядок №456).

За пунктом 1 розділу VI Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає:

1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку;

2) рішення суду;

3) заяву;

4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта);

6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Згідно пункту 1 розділу IX Тимчасового порядку №456 територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), зокрема якщо особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта.

Відповідно до пункту 2 розділу IX Тимчасового порядку №456 у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), яке доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, зазначаються підстави відмови.

Заявник має право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, через які йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки).

Зокрема, аналогічні за змістом положення містяться також і в Порядку №302.

Отже, законодавством передбачений порядок оформлення та видачі паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ, зокрема, у разі необхідності оформлення та видачі паспорта замість втраченого.

У свою чергу, приписами законодавства також регламентовано перелік документів, які подаються заявником з метою отримання паспорта, подальші дії компетентних органів, уповноважених на його видачу, а також підстави відмови у його оформленні і видачі, за наявності останніх.

З викладеного слідує, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви до компетентного органу особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання цією особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо необхідності подання визначених документів, є обов`язковим.

Так, в матеріалах справи наявна копія заяви позивача від 24.06.2021 до начальника Києво-Святошинського ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, в якій останній просив видати йому паспорт громадянина України зразка 1994 року у зв`язку з втратою ID паспорта. Також, у вказаній заяві позивачем зазначалося, що він відмовляється від видачі ID паспорта в зв`язку з релігійними переконаннями.

В свою чергу, розглянувши заяву позивача від 24.06.2021 (ЗВГ №К-5113/6/8012-21) відповідач листом від 03.07.2021 №5113/6/8012-21/80.3232/5238-21 повідомив, зокрема, що у відповідності до пункту 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник подає:

1) заяву;

2) рішення суду;

3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави;

4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одно з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

5) дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи.

Також, у вказаному вище листі відповідача зазначено, що позивачем згідно пункту 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку №456 був наданий не повний перелік документів, а саме відсутні:

1. Рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області оформити та видати позивачеві паспорт громадянина України зразка 1994 року;

2. Довідка про місце реєстрації місця проживання;

3. Документи, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження позивача перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України);

4. Фотокартки розміром 3,5 х 4,5 у кількості 2 шт.

Як наслідок, відповідно до пп. 5 п. 100 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 та згідно пункту 5 розділу IX Тимчасового порядку №456, позивачеві було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки у зв`язку з подачею позивачем документів не в повному обсязі.

Так, у позовній заяві позивач стверджує про те, що ним було підготовлено всі документи, що необхідні для отримання паспорта громадянина України та з якими він звернувся до відповідача, однак останній повідомив, що всі документи необхідно буде подати разом з рішенням суду.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, що позивачем до поданої ним заяви було долучено необхідні документи, перелік яких зокрема встановлений пунктом 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку №456, та що є передумовою для розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України встановленого зразка.

Так, наявна у матеріалах справи копія заяви позивача від 24.06.2021 не містить жодних вказівок на те, що до останньої були долучені будь-які додатки, у т.ч. необхідні документи, перелік яких визначений Тимчасовим порядком №456.

Таким чином, за наведених вище обставин, при зверненні до відповідача заявником (позивачем) не було дотримано необхідної процедури, передбаченої законодавством, а саме не подано необхідних документів, які є передумовою розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України.

Крім цього, суд звертає увагу, що у разі звернення з метою оформлення паспорта саме замість втраченого, відповідний перелік документів, подання яких заявником є необхідним, визначений зокрема пунктом 1 розділу VI Тимчасового порядку №456, приписи якого вже було процитовано вище.

Однак, матеріали справи не містять доказів на користь того, що позивачем подавались відповідачеві разом із заявою визначені Тимчасовим порядком №456 документи для оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

Щодо необхідності дотримання заявником встановленої процедури при поданні заяв про видачу паспорта громадянина України, неодноразово висловлювалась відповідна правова позиція Верховним Судом, у т.ч. у постановах від 26.06.2019 у справі №840/3992/18, від 19.07.2019 у справі №2340/2876/18, від 25.07.2019 у справі №807/85/18, від 27.11.2019 у справі №589/4905/17, від 29.11.2019 у справі №260/1414/18 та від 21.08.2020 №260/99/19.

Щодо врахування правової позиції про наявність права громадян на отримання паспорта у формі книжечки, яка була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), та зокрема на яку посилається позивач у позовній заяві, суд зазначає наступне.

Розглянувши зразкову справу №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що норми Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону №5492-VI.

За правилами статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.09.2018 в зазначеній зразковій справі, є обов`язковими для судів при ухваленні рішень у типових справах.

Разом з цим, суд наголошує, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові за результатами розгляду справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018, які зазначаються позивачем, не можуть бути застосовані при розгляді даної справи, оскільки підстави позову у зразковій справі є відмінними підставам позову даної адміністративної справи.

В свою чергу, щодо посилання позивача на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 05.12.2019 по справі №420/279/19 та від 31.01.2020 №200/6627/19-а, а саме щодо права позивача на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та необхідності зобов`язання відповідача видати останній у зв`язку з відсутністю іншого належного способу захисту порушеного права, встановленого законодавством, суд зазначає, що в межах розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відмова у видачі позивачеві паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки була обумовлена недотриманням позивачем встановленої процедури звернення на його отримання.

Відтак питання стосовно права позивача на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року не є предметом розгляду даної справи та суд не надає оцінки даному питанню.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, в межах розгляду даної адміністративної справи, виходячи з викладених позивачем обставин та наявних доказів, останнім не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а отже не спростовано правомірність прийнятого відповідачем рішення.

Згідно з статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України від 28.10.2010).

Беручи до уваги обставини даної справи у сукупності з наведеними нормами законодавства, а також те, що відповідач, як встановлено судом, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог позивача, а відтак відмовляє у їх задоволенні.

При цьому суд зауважує, що позивач не позбавлений права на повторне звернення до відповідача задля отримання паспорту громадянина України у формі книжечки однак з дотриманням приписів чинного законодавства в частині приєднання до заяви документів, передбачених пунктом 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку №456 та, за наявності, відповідного рішення суду.

Оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позову - судові витрати, що підлягають розподілу у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 28.10.2021

Суддя Панченко Н.Д.