Справа № 140/7856/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/7856/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки протягом 1967-1968 років, а також періоди роботи з 31.03.1976 по 27.06.1976, з 22.08.1987 по 17.12.1987 пов`язані з переводом чоловіка в інше місце служби;

- зобов`язати зарахувати до страхового стажу період навчання у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки упродовж 1967-1968 років, а також періоди проживання з чоловіком військовослужбовцем в місцевості, де не було можливості працевлаштуватися за спеціальністю з 31.03.1976 по 27.06.1976 та з 22.08.1987 по 17.12.1987;

- провести перерахунок пенсії згідно трудової угоди з в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 та Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967 (Про розширення пільг для осіб працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час є пенсіонером і отримує пенсію за віком в ГУ ПФУ у Волинській області. Однак, відповідачем не враховано до страхового стажу період навчання у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки, а також період проживання з чоловіком - військовослужбовцем в місцях, де не було можливості працювати за спеціальністю упродовж його служби з 1975 по 1992 року.

Внаслідок таких дій відповідача порушено право позивача на отримання пенсії.

Позивач зазначає, що згідно з пунктом постанови КМУ від 12.08.1993 №637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, то за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

ОСОБА_1 вказує, що довідкою Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтверджується факт проходження служби в в/ч НОМЕР_1 та чоловіка позивача ОСОБА_2 . Інші факти проживання військовим комісаріатом підтвердити неможливо, тому що військові частини розформовано згідно з безядерним статусом України, архів знаходиться в м.Подольськ, РФ.

Також, позивач вказує, що відповідачем безпідставно не береться до уваги трудовий договір від 03.09.1982, кладений між військовою частиною НОМЕР_1 і позивачем для нарахування пенсії. Згідно вказаного договору, позивач була прийнята на посаду бухгалтера дитячого садочка з посадовим окладом 100 карбованців. Так, як районний коефіцієнт до заробітної плати встановлювався у відповідності до місця знаходження місця роботи в районі Чукотского національного округу дорівнював коефіцієнту 2, то оклад позивача становив 200 карбованців. Крім того, відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядоченя пільг для осіб працюючих в районах Крайяньої Півночі і місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» надавати слідуючі пільги: виплачувати при роботі в районах Крайньої Півночі 10 процентів заробітної плати після перших шести місяців роботи зі збільшенням на 10 процентів за кожні слідуючі шість місяців роботи, а по до досягненню 60 процентів надбавки 10 процентів заробітку за кожен слідуючий рік роботи. Відтак, заробітна плата позивача включала вказану надбавку в період з 03.09.1982 по 21.08.1987.

З наведених вище підстав позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своє позиції вказує, що при опрацюванні свідоцтва про навчання позивача № НОМЕР_3 , виданого 05.07.1968 було виявлено, що відсутня дата вступу до навчального закладу, а у довідці, виданій Луцьким кооперативним коледжем Львівського торговельно-економічного університету від 16.03.2021 №17 зазначено, що наказ про зарахування позивача не зберігся. Враховуючи зазначене, зарахувати до страхового стажу період навчання немає підстав, оскільки неможливо визначити для обрахунку початок періоду навчання. Також, всупереч вимогам пункту 13 Порядку №637 позивачем не надано довідок, тому лише за умови підтвердження відповідними документами факту проживання з чоловіком-військовослужбовцем в місцевостях, де не було можливості працевлаштуватися за спеціальністю, можливо зарахувати до страхового стажу позивача періоди з 31.03.1976 по 27.06.1976, з 22.02.1987 по 17.12.1987. Крім того, у разі надання позивачем довідки про заробітну плату за відповідний період, відповідачем буде вивчено питання доцільності проведення перерахунку встановленого розміру пенсії.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що жодних протиправним дії по відношень до позивача не вчинено, а тому просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.07.2005 року отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

На звернення позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання протягом 1967-1968 років, періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем в місцевостях, де не було можливості працювати за спеціальністю та перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 1982 по 1987 на території Крайньої Півночі, листом від 26.04.2021 №0300-0202-8/19246 повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії на підставі вказаної заяви, оскільки в свідоцтві про навчання №3464 від 05.07.1968 відсутня дата вступу до навчального закладу, а в доданій до звернення копії довідки, виданій Луцьким кооперативним коледжем містяться дані про те, що наказ про зарахування не зберігся. У зв`язку з цим, зарахувати вказаний період до стажу, немає підстав. За умови підтвердження відповідними документами факту проживання з чоловіком - військовослужбовцем в місцевостях, де не було можливості працювати за спеціальністю, спеціалістами управління буде вивчено питання зарахування до страхового стажу періодів з 31.03.1976 по 27.06.1976, з 22.02.1987 по 17.12.1987. Крім того, у разі надання довідки про заробітну плату за відповідний період, спеціалістами управління Фонду в області буде вивчено питання доцільності проведення перерахунку встановленого розміру пенсії.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи, що дає право пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) визначено, що Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів (пункт 8).

Згідно пункту 27 Порядку №637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Як слідує з свідоцтва про навчання №3464 від 05.07.1968 , виданого Української спілкою споживчих товариств, ОСОБА_1 , закінчила Луцьке кооперативне професійно-технічне училище Волинської облспоживспілки з терміном навчання один рік, та позивачу присвоєно кваліфікацію бухгалтер.

Згідно довідки №17 від 16.03.2021, виданої Луцьким кооперативним коледжем Львівського торговельно-економічного університету, ОСОБА_3 дійсно навчалася у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки на денній формі навчання (наказ про зарахування не зберігся). Відрахована у зв`язку із завершенням терміну навчання 31.07.1968 (наказ №143 від 31.07.1968).

Однак, судом встановлено, що при обчисленні пенсії позивача не було враховано до страхового стажу період навчання, у зв`язку з відсутністю дати зарахування позивача на навчання.

З такою позицію відповідача суд не погоджується, оскільки згідно встановлених обставин та в силу вимог пункту 27 Порядку №637 початком періоду навчання позивача слід вважати 01.07.1967.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період навчання у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки з 01.07.1967 по 31.07.1968, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів проживання з чоловіком військовослужбовцем в місцевості, де не було можливості працевлаштуватися за спеціальністю з 31.03.1976 по 27.06.1976 та з 22.08.1987 по 17.12.1987, суд зазначає наступне.

Пунктом «з» статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи, що дає право пенсію, зараховується період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Пункт 13 Порядку № 637 передбачає, що еріод проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток N 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання:

у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця;

у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.

Період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) після 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, зараховується до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).

Дана норма встановлює такий порядок: за загальним правилом, проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів.

В той же час, запроваджено окрему процедуру підтвердження проживання дружини військовослужбовця у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю до 1 січня 2004 р. Такі обставини підтверджуються довідками військових комісаріатів, за період проживання, зокрема, у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.

Як встановлено судом, при обчисленні пенсії позивача не було враховано до страхового стажу період проживання з чоловіком військовослужбовцем в місцевості, де не було можливості працевлаштуватися за спеціальністю з 31.03.1976 по 27.06.1976 та з 22.08.1987 по 17.12.1987, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих довідок.

Позивач надала відповідачу довідку військового комісара Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.03.2021 №585, з якої слідує, що старший прапорщик ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах: з 02.11.1968 по 22.12.1970, з 06.11.1974 по 19.03.1975, з 04.08.1975 по 16.06.1981, з 27.08.1981 по 09.08.1992, в тому числі з 22.09.1981 по 29.06.1987 проходив військову службу у відділеній місцевості.

Однак, у вказаній довідці відсутні дані про проживання позивача ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем в місцевості, де не було можливості працевлаштуватися за спеціальністю у спірні періоди з 31.03.1976 по 27.06.1976 та з 22.08.1987 по 17.12.1987.

Таким чином, позивачем не додано документів, прямо передбачених Порядком №637, на підтвердження проживання з чоловіком-військовослужбовцем у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю.

Відтак, відповідач правомірно не врахував спірні періоди з 31.03.1976 по 27.06.1976 та з 22.08.1987 по 17.12.1987 до страхового стажу позивачу, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вирішуючи спір в частині проведення перерахунку пенсії згідно трудової угоди з в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 та Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967 (Про розширення пільг для осіб працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі), суд виходить з наступного:

Як встановлено судом, 03.09.1982 між позивачем та військовою частиною укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера дитячого садочка строком на 5 років з посадовим окладом 100 карбованців.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.06.1987 №221, ОСОБА_1 дійсно працювала в військовій частині НОМЕР_2 і період роботи з 03.09.1982 по 21.08.1987 зараховується один рік за півтора року при розрахунку вислуги років на пенсію.

Матеріалами пенсійної справи позивача ОСОБА_1 підтверджується зарахування періоду роботи з 03.09.1982 по 21.08.1987 в півтора кратному розмірі.

Спірним в даному випадку є врахування заробітної плати за вказаний період для розрахунку пенсії.

Згідно із статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону №1788-XII було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Згідно із Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972 р., Законом СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 р. особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсій враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 року визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Довідок про розмір заробітної плати з врахуванням районного коефіцієнту та надбавки за період з 03.09.1982 по 21.08.1987 позивачем відповідачу та суду не надано.

Таким чином суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки з 01 липня 1967 року по 31 липня 1968 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у Луцькому кооперативному училищі Волинської облспоживспілки з 01 липня 1967 року по 31 липня 1968 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк