Справа № 300/2526/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2021 р. справа № 300/2526/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 2 частини 2 статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу передбачену пунктом 2 частини 2 статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з підстав смерті батька військовослужбовця ОСОБА_2 , що настала внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нездійснення призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 2 частини 2 статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки травма, яка призвела до смерті батька позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 відкрито провадження у даній адміністративній справи та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
29.06.2021 до суду надійшов відзив Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідно до якого представник відповідача щодо задоволення позову заперечив. Зазначив, що відсутні підстави для направлення документів позивача до Міністерства оборони України для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції, чинній на час смерті батька позивача, оскільки вважає, що вказаний Закон в редакції, чинній на час смерті батька позивача не поширюється на спірні правовідносини. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Міністерство оборони України також скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.07.2021. У відзиві представник відповідача зазначив, що Міноборони, як головний розпорядник коштів рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги не приймав, оскільки документи позивача з висновком Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань з призначення одноразової грошової допомоги не надходили. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.15).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.10.2003 ОСОБА_2 був особою з інвалідністю ІІ групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 24.05.2004 ОСОБА_2 мав право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби (а.с.14). Згідно довідки МСЕ №073336 від 06.10.2003 причиною інвалідності ОСОБА_2 зазначено травму при виконанні обов`язків військової служби (а.с.16)
У відповідності до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №335 від 24.09.2020 та акту Одеської МСЕК №2 від 08.10.2020 за №472 причиною смерті ОСОБА_2 є травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.17, 18).
За результатом звернення позивача з заявою про виплатити позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року членам сім`ї померлого внаслідок травми пов`язаної з виконанням служби ОСОБА_2 , Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, відповіддю №9/1/285 від 24.12.2020 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно частини 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Отже, моментом виникнення права є дата смерті, а тому застосуванню до правовідносин щодо права позивача на одноразову грошову допомогу підлягає законодавство, яке діяло станом на 31.12.2017 (дата смерті батька позивача), а саме Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ.
Пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції, яка діяла станом на 31.12.2017 року визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Отже, підставою для призначення та виплати зазначеної грошової допомоги є смерть особи, яка настала вже після її звільнення з військової служби, внаслідок захворювання, що мало місце в період її проходження, незалежно від часу настання смерті.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зазначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Згідно частини 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до пункту 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання (пункт 13 Порядку № 975).
Отже, Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повинен був подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу, а розпорядник бюджетних коштів, тобто Міністерство оборони України, мало прийняти одне з рішень - про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, або про повернення документів на доопрацювання.
Однак, Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не подавав розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а розпорядник бюджетних коштів Міністерство оборони України у відзиві підтвердив обставину щодо неприйняття рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки документи позивача з висновком Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань з призначення одноразової грошової допомоги не надходили.
Враховуючи вищевикладене, Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки допустив протиправну бездіяльність щодо неподання до Міністерства оборони України висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги з доданими до нього документами.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, суд зазначає, наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 Кодексу адміністративного України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Як встановлено, Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не подавав розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а розпорядник бюджетних Міністерство оборони України не приймав рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги будуть порушені.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо неподання до Міністерства оборони України висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька позивача, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язати Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки сформувати та подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька позивача, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід стягнути з відповідача Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 700,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо неподання до Міністерства оборони України (, проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 , внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки сформувати та подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 , внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (, вул. Довженка, 21, м. Івано-Франківськ, 76026) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.