Справа № 240/2506/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Житомир

справа № 240/2506/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації та про визнання неправомірними рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконним звільнення голови Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 із займаної посади відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, а відповідно до ст.9 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" - припиненням повноважень за рішенням власника (суб"єкта призначення на посаду) та зміну підстави звільнення голови Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 з п.2 ч.1 ст.36 на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України;

- визнати, відповідно до п.3, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304, неправомірність рішень голови Житомирської обласної державної адміністрації, викладених у листах до Житомирської районної державної адміністрації від 28.08.2019 №18-3/1472 та 30.08.2019 №5610/2-19/36, відносно ОСОБА_1 щодо відмови в погодженні виплат надбавки в серпні 2019 року та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби у 2019 році та зобов`язати Житомирську районну державну адміністрацію виплатити надбавку у розмірі 100% до заробітної плати в серпні 2019 року та матеріальну допомогу на соціально-побутові потреби у 2019 році у розмірі середньомісячної заробітної плати в повному обсязі;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єктів владних повноважень відносно ОСОБА_1 щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, зобов`язати Житомирську районну державної адміністрації здійснити розрахунок та виплатити заборгованість по вихідній допомозі, відповідно до ст.44 КЗпПУ та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплат по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 29.04.2016 призначений головою Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області на підставі розпорядження Президента України №137/2016-рп від 29.04.2016 та розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації від 29.04.2016 №91. У подальшому, 28.08.2019 звільнений у зв`язку з припиненням повноважень відповідно до п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України на підставі розпорядження від 23.08.2019 №28/2019-рп, розпорядження від 28.08.2019 №61.

Проте відповідачі не в повній мірі здійснили нарахування та виплату складових заробітної плати, а саме, голова Житомирської обласної державної адміністрації безпідставно відмовив у погодженні виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати та надбавки за інтенсивність праці у серпні 2019 року.

Щодо невиплати, у зв"язку з непогодженням головою Житомирської обласної державної адміністрації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надбавки за інтенсивність праці вказує, що відповідно до рішення Житомирської районної ради від 31.07.2019 №908 Житомирську районну державну адміністрацію було профінансовано для преміювання та інших виплат, що свідчить про наявність коштів для розрахунку.

Однак не зважаючи на вказане, голова Житомирської обласної державної адміністрації не погодив встановлення надбавки за інтенсивність праці у серпні 2019 року та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, що суперечить нормам чинного законодавства.

Позивач, вважаючи неправомірними дії голови Житомирської обласної державної адміністрації щодо неналежного та несвоєчасного розрахунку при звільнені, звернувся до суду за захистом свого порушеного права з даним позовом.

Відповідно до ухвали суду від 16.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації та Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, в частині позовних вимог про визнання незаконним звільнення голови Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 із займаної посади відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, а відповідно до ст.9 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" - припиненням повноважень за рішенням власника (суб"єкта призначення на посаду) та зміну підстави звільнення голови Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 з п.2 ч.1 ст.36 на п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, повернено позивачу без розгляду.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідачі у строк, встановлений ч.1ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслали до суду відзиви на позовну заяву (за вх.№16461/21 та вх.№17774/21), у яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області зазначає, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну службу" від 20.04.2016 № 304 рішення про виплату надбавки за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань головам районних, районних у місті державних адміністрацій - приймаються за погодженням з головою відповідної обласної державної.

При цьому вказує, що зазначена норма є диспозитивною, а тому не встановлює обов`язку погоджувати вказані виплати. Саме тому, головою Житомирської обласної державної адміністрації листами від 28.08.2019 та 30.08.2019 розглянуто та не погоджено встановлення надбавки за інтенсивність праці та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань голові Житомирської районної державної адміністрації.

Відповідач - Житомирська обласна державна адміністрація у відзиві на позовну заяву, заперечує щодо задоволення позовних вимог та вказує, що рішення про виплату надбавки за інтенсивність праці, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є дискреційним повноваженням голови відповідної обласної державної адміністрації. У той же час, положення Закону України "Про місцеві державні адміністрації" не містять імперативних норм щодо обов`язку встановлення надбавок, премій та інших заохочувальних виплат, зокрема, головам районних державних адміністрацій, у зв`язку з чим посилання позивача на порушення Житомирською обласною державною адміністрацією вказаної норми є безпідставним.

Згідно з ухвалою суду від 10.08.2021 витребувано додаткові докази у Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області та відкладено розгляд справи до отримання судом запитуваних документів.

На виконання вимог ухвали суду від 10.08.2021 Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області 06.09.2021 надіслала до суду копії документів, що витребовувались.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 17.08.1995, ОСОБА_1 29.04.2016 призначений головою Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області на підставі розпорядження Президента України №137/2016-рп від 29.04.2016 та розпорядження голови Житомирської районної держадміністрації від 29.04.2016 № 91 (а.с.53-56).

Житомирська районна державна адміністрація листом від 07.08.2019 №18-3/1472, за підписом керівника апарату районної державної адміністрації О.Гречко, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №304 Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України Про державну службу, звернулась до Житомирської обласної державної адміністрації з проханням погодити голові районної державної адміністрації ОСОБА_1 надбавку за інтенсивність праці у розмірі 100 % посадового окладу у серпні 2019 року (а.с.58).

Листом від 28.08.2019 №5503/2-19/36 за підписом голови Житомирської обласної державної адміністрації В.Бунечка Житомирську районну державну адміністрації повідомлено, що керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304 не погоджено встановлення надбавки за інтенсивність праці голові Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 на серпень 2019 року (а.с.59).

Житомирська районна державна адміністрація листом від 23.08.2019 за вих.№18-3/1539, за підписом керівника апарату районної державної адміністрації О.Гречко, із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №304 Про умови праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України Про державну службу, звернулась до голови Житомирської обласної державної адміністрації з проханням погодити голові районної державної адміністрації ОСОБА_1 виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати (а.с.60).

Листом від 30.08.2019 за вих.№5610/2-19/36 голова Житомирської обласної державної адміністрації повідомив Житомирську районну державну адміністрацію, що керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304 голові Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 не погоджено надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с.61).

Згідно з розпорядженням №61 від 28.08.2019, винесеним відповідно до п.2 ч.1 ст.36, ст.116 Кодексу законів про працю України та розпорядження Президента України від 23.08.2019 №281/2019-рп, ОСОБА_1 припинив виконання повноваження на посаді голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області у зв"язку із закінченням строку повноважень Президента України 28.08.2019 (а.с.57).

Вважаючи протиправними дії голови Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у погодженні виплати надбавки за інтенсивність праці у серпні 2019 року та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб у 2019 році, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне

Згідно з статтею 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 13 Закону №108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з статтею 21 Закону №108/95-ВР працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну службу" від 20 квітня 2016 року № 304 (далі - Постанова № 304) затверджено розміри посадових окладів посадових осіб, керівників, керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну службу".

Згідно з пунктом 2 Постанови № 304 установлено, що керівним працівникам виплачується:

- надбавка за вислугу років у розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожен календарний рік залежно від стажу роботи, до якого зараховуються період роботи на посаді, раніше набутий стаж державної служби та періоди роботи, передбачені статтею 46 Закону України "Про державну службу", але не більше 50 відсотків посадового окладу;

- надбавка за інтенсивність праці в розмірі до 100 відсотків посадового окладу;

- премія відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів, передбачених у кошторисі на преміювання працівників відповідного органу;

- матеріальна допомога на оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Вищевказані норми аналогічного змісту, а саме щодо виплати голові райдержадміністрації та заступнику голови райдержадміністрації викладені у Порядку преміювання, встановлення надбавок та виплати матеріальної допомоги голові райдержадміністарації та заступнику голови райдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації 26.02.2018 №28 (далі Порядок №28) (а.с.92-94)

Пунктом 3 Постанови №304 та пунктом 3 Порядку №28 передбачено, що керівним працівникам (голові райдержадміністрації та заступнику голови райдержадміністрації) може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Пунктом 4 Постанови № 304 передбачено, що рішення про виплату та конкретний розмір надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань приймається в порядку, установленому керівником відповідного органу, в межах затвердженого фонду оплати праці.

В свою чергу, положенням п.5 Порядку №28 визначено, що рішення про виплату та конкретний розмір зазначених виплат, зокрема голові райдержадміністрації приймається розпорядженням голови райдержадміністрації за погодженням з головою облдержадміністрації.

На підставі аналізу вказаних норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, надбавка за інтенсивність праці за своїм змістом є засобами заохочення працівника та не є обов`язковими платежами, хоча і входить до структури заробітної плати.

При цьому, розмір надбавки визначається керівником у вигляді заохочення індивідуально для кожного працівника. Тобто, положення чинного законодавства не покладають на керівника обов`язок щомісячно преміювати позивача та визначати розмір надбавки у максимально можливому розмірі чи в залежності від розміру надбавки інших працівників.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , як голові Житомирської районної державної адміністрації, у серпні 2019 року головою Житомирської обласної державної адміністрації В.Бунечком не погоджено встановлення надбавки за інтенсивність праці (а.с.59).

На звернення Житомирської районної державної адміністрації щодо погодження надання голові Житомирської районної державної адміністрації ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати у 2019 році, головою Житомирської обласної державної адміністрації В.Бунечком відмовлено (а.с.61).

Суд зазначає, що відповідно до змісту листів Житомирської обласної державної адміністрації від 28.08.2019 №5503/2-19/36 та від 30.08.2019 №5610/2-19/36, якими відмовлено у погодженні встановлення та надання позивачу вказаних виплат, відповідачем Житомирською обласною державною адміністрацією, як суб"єктом владних повноважень, зазначено про непогодження вказаних виплат, керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України №304 від 20.04.2016 (а.с. 59, 61)

Суд вказує, що розмір надбавки за інтенсивність праці голові райдержадміністрації та виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до положень Постанови №304 приймається за погодженням з головою відповідної обласної державної адміністрації відповідно до подання керівника державної служби у відповідній місцевій державній адміністрації та приймається в порядку, установленому керівником відповідного органу, в межах затвердженого фонду оплати праці, з даного приводу суд зазначає наступне.

При дослідженні висновку щодо наявності фонду оплати праці для встановлення надбавки за інтенсивність праці за серпень 2019 року та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році голові Житомирської районної державної адміністрації у Житомирській області, судом встановлено, що згідно із кошторисом на 2019 рік обсяг видатків на оплату праці забезпечує нарахування обов`язкових виплат з оплати праці встановлених чинним законодавством, однак видатки для виплати надбавки за інтенсивність праці та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відсутні (а.с. 95, 96, 97).

Аналіз наведених норм у їх системному та логічному зв`язку дозволяє дійти висновку про те, що надбавка за інтенсивність праці є виплатою індивідуального характеру, розмір якої залежить від особистого внеску, результатів роботи конкретно визначеного працівника, які проявляються при виконанні посадових обов"язків покладених на працівника, тому зазначене нарахуванням надбавки є диспозитивним правом, а не обов`язком керівника, яке реалізується останнім виходячи із якості роботи конкретного працівника, його продуктивності праці, результатів роботи та виплачується у межах коштів, передбачених у кошторисі на преміювання працівників апарату районної державної адміністрації.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про правомірність рішень голови Житомирської обласної державної адміністрації, викладених в листах від 28.08.2019 №5503/2-19/36 та від 30.08.2019 №5610/2-19/36, суд досліджує дотримання відповідачем процедури та порядку їх вчинення та не втручається у дискреційні повноваження суб"єкта владних повноважень.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що Житомирська обласна державна адміністрація, як суб"єкт владних повноважень, при відмові у погодженні позивачу надбавки за інтенсивність праці за серпень 2019 року та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб у 2019 році за доведеності факту відсутності коштів для здійснення нарахування вказаних виплат, обґрунтованого в межах наданих повноважень відмолено позивачу у погодженні вказаних виплат, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання Житомирської районної державної адміністрації здійснити розрахунок і виплату заборгованості по вихідній допомозі, відповідно до ст.44 КЗпПУ та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплат по день фактичного розрахунку, суд вказує що зазначені вимоги як взаємопов"язані також не підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Житомирської обласної державної адміністрації (майдан С.П. Корольова, 12,Житомир,10014, ) та Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (вул.Лесі Українки, буд.1, м.Житомир, 10003, ) про визнання неправомірними рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено у повному обсязі 02 листопада 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко