Справа № 308/14063/21
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання Киніва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Пакистану, про примусове видворення за межі території України,
за участі:
представника позивача Кудренко В.О.

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),

представника відповідача - ОСОБА_3

перекладач Уллах Ірфан,

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Пакистану, про примусове видворення за межі території України.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач о 18 год. 15 хв. 20.10.2021 року в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, був переданий на територію України з Словацької Республіки, який 18.10.2021 року був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », поза встановленими пунктами пропуску, в складі груп осіб. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 263 КУпАП, був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.
У відповідача наявний документ, що посвідчує особу: закордонний паспорт № НОМЕР_2 виданий 22.11.2017 року, дійсний до 21.11.2022.
Позивач зазначає, що відповідач о 16 год. 00 хв. 31.07.2021 року в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словацької Республіки, який 31 липня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією СР за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
02.08.2021 під час розгляду адміністративного позову «Про затримання з метою ідентифікації за забезпечення примусового видворення за межі території України» представником відповідача адвокатом Канівцем Олександром було надано суду оригінал закордонного паспорту. Після чого стосовно відповідача у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 03.08.2021 в.о. начальника 94 прикордонного загону було прийнято рішення про повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, та зобов`язано залишити територію України в термін до 16.08.2021, але дане рішення він не виконав та був вдруге затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки та переданий на територію України.
Приймаючи до уваги викладене, позивач просить примусово видворити за межі території України громадянина Пакистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Угоди про реадмісію між Україною та ОСОБА_4 не укладено.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Просив надати можливість добровільного повернення та самостійного придбання квитка.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, оскільки відповідач не володіє мовою, намагався добровільно покинути територію України.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Пакистану, о 18 год. 15 хв. 20.10.2021 року в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України з Словацької Республіки, який 18.10.2021 року був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
У відповідача наявний документ, що посвідчує особу: закордонний паспорт № НОМЕР_2 , виданий 22.11.2017 року, дійсний до 21.11.2022.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2021 у справі №308/14077/21, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2021 у справі №308/14066/21 відповідач затриманий з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 місяців, але не довше моменту виконання рішення суду про примусове видворення.
Своїми діями відповідач порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», якими визначено порядок перетинання державного кордону України.
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 20.10.2021 року, актом приймання-передавання особи від 20.10.2021 року та іншими документами.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2021 (Справа № 308/10108/21) у задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України відмовлено.
Матеріалами справи також встановлено, що як слідує з дослідженої в судовому засіданні відповіді на лист № 21-771 від 02.08.2021 року, центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київської області, повідомлено, що за клопотанням ПВНЗ-інституту «Українсько-американський університет Конкордія» громадянин Пакистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_3 (орган видачі - 8011, підстава видачі 04/13) терміном дії до 30.07.2024, прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі пп. 4 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, що затверджений постановою КМУ від 25.04.2018 р. №322.
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Згідно абзацу 1 частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України, відповідачем до матеріалів справи не надано.
Частиною 1 ст. 31 Закону № 3773-VI передбачено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн за певних умов. Доказів наявності вищевказаних обставин суду не подано.
Згідно з ч.1 статті 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Стосовно відповідача у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 03.08.2021 в.о. начальника 94 прикордонного загону було прийнято рішення про повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, та зобов`язано залишити територію України в термін до 16.08.2021. З даним рішенням відповідач ознайомлений, про що наявна відмітка на документі за участі перекладача. Однак, дане рішення він не виконав та був вдруге затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки та переданий на територію України.
Згідно вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Заперечення представника відповідача, наведені у відзиві, спростовуються наданими суду доказами.
Як встановлено у судовому засіданні, відповідач не звертався до органів державної влади із заявою про надання статусу біженця чи особи, що потребує додаткового захисту.
Враховуючи вищенаведене, та підтвердження обставин, наведених позивачем, у судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 29, 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Примусово видворити за межі території України ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Пакистану.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення виготовлено 29.10.2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області І.В.Логойда