Справа № 320/7826/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

28 жовтня 2021 року м. Київ 320/7826/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Бориспільської міської ради

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Бориспільської міської ради від 28.07.2020 № 5793-78-VІІ, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража в адміністративних межах міста Бориспіль;

- зобов`язати Бориспільську міську раду прийняти рішення щодо клопотання ОСОБА_1 , про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража в адміністративних межах міста Бориспіль.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 30.11.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 повторно витребувано від відповідача докази по справі та продовжено строк проведення підготовчого провадження в адміністративній справі № 320/7826/20.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 23.02.2021.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

27.09.2021 на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд забезпечити позов, зокрема:

- зупинити дію рішення Бориспільської міської ради від 19 жовтня 2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,0100 га у власність для будівництва індивідуальних гаражів громадянину ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 ;

- заборонити Бориспільській міській раді вчиняти дії щодо: надання дозволу іншим особам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; затвердження такого проекту та передачі даної земельної ділянки у власність.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що 19.10.2021 Бориспільською міською радою було прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га у власність для будівництва індивідуальних гаражів громадянину ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Таким чином, під час судового розгляду спору позивача з Бориспільською міською радою стосовно відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , відповідачем було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки іншій особі.

Представник позивача зазначив, що вказане рішення Бориспільської міської ради є очевидно протиправним та грубо порушує права позивача, ОСОБА_1 , на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність. Додав, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до приписів частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зазначений перелік способів забезпечення позову є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Бориспільської міської ради від 19 жовтня 2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,0100 га у власність для будівництва індивідуальних гаражів громадянину ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та заборонити Бориспільській міській раді вчиняти дії щодо: надання дозволу іншим особам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; затвердження такого проекту та передачі даної земельної ділянки у власність.

З матеріалів адміністративної справи № 320/7826/20 вбачається, що предметом оскарження у даній справі є рішення Бориспільської міської ради від 28.07.2020 №5793-78-VІІ, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража в адміністративних межах міста Бориспіль. Також позивачем заявлено вимоги щодо зобов`язання Бориспільської міської ради прийняти рішення щодо клопотання ОСОБА_1 , про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража в адміністративних межах міста Бориспіль.

Водночас, згідно доданого до матеріалів заяви про забезпечення позову скріншоту з сайту Бориспільської міської ради, що знаходиться за адресою:https://borispol-rada.gov.ua вбачається, що 19.10.2021 Бориспільською міською радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,0100 у власність для будівництва індивідуальних гаражів громадянину ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .»

Відповідно до приписів пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

З огляду на те, що обраний позивачем захід забезпечення позову - зупинення дії рішення Бориспільської міської ради від 19 жовтня 2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею у межах 0,0100 га у власність для будівництва індивідуальних гаражів громадянину ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не є предметом оскарження у даній справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині слід відмовити.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Щодо заявлено позивачем заходу забезпечення позову - заборонити Бориспільській міській раді вчиняти дії щодо: надання дозволу іншим особам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; затвердження такого проекту та передачі даної земельної ділянки у власність суд зазначає наступне.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити Бориспільській міській раді вчиняти дії щодо: надання дозволу іншим особам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; затвердження такого проекту та передачі даної земельної ділянки у власність.

При цьому вжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову - шляхом заборони Бориспільській міській раді вчиняти дії щодо: надання дозволу іншим особам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 ; затвердження такого проекту та передачі даної земельної ділянки у власність, за відсутності об`єктивних та достатніх підстав вважати, що такі дії обов`язково будуть здійснені протягом розгляду даної справи, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне зазначити, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі №815/5987/14, постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №766/6141/16-а.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність (користування, в тому числі на умовах оренди). Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі 509/4722/16-а).

При цьому суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панова Г. В.