Справа № 420/8864/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8864/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за дні прогулу та дні відпустки у розмірі 16528,36 грн.,-

В С Т А Н О В И В:
27.05.2021 року до суду надійшов адміністративний позов 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за дні прогулу та дні відпустки у розмірі 16528,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи щодо наявності у позивача заборгованості з грошового забезпечення за дні прогулу та дні відпустки у розмірі 16528,36 грн., просить суд стягнути її з відповідача.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року судом залишено без руху адміністративний позов 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за дні прогулу та дні відпустки у розмірі 16528,36 грн.

Суддею роз`яснено, що позивачу необхідно надати до суду обґрунтування наявності повноважень на звернення до суду з даною позовною заявою (з відповідними доказами).

16.06.2021 року (вх.№31581/21) від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із додатками, згідно переліку, який у ній викладено.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.

Вказаною ухвалою судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.262 КАС України.

Копію ухвали суду від 02.07.2021 року направлено судом на адресу відповідача - АДРЕСА_1 , яка зазначена у позовній заяві та яка згідно відповідді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 06.03.2007 року.

Однак, до суду повернулось поштове відправлення з копією вказаної ухвали з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до частини першої статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

При цьому згідно з п.5 ч.6 ст.251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси

В той же час, суд зазначає, що ухвала суду від 02.07.2021 року по справі №420/8864/21 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено.

1 жовтня 2018 року мiж ДСНС України, в особі начальника Головного управління ДСНС України в Одеській області генерала-майора служби цивільного захисту Федорчака В.В та ОСОБА_2 на 3 (три) роки укладено Контракт № 57111/30 про проходження служби цивільного захисту, який набув чинності 1 жовтня 2018 року (а.с.14-15).

На підставі наказу Головного управління ДСНС України в Одеській області від 30.01.2020 року № 44 ОСОБА_3 призначено на посаду командира відділення 5 Державної пожежно-рятувальної частини 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області (а.с.16).

Наказом 6 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області № 63 вiд 31.03.2020 року було призначено службове розслідування з приводу того, що командир відділення 5 Державної пожежно-рятувальної частини 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області сержант служби цивільного захисту Вiталiй Корiнний 24.03.2020 року повідомив про те, продовжувати службу у лавах ДСНС не має бажання (а.с.19).

До суду надано копію висновку за результатами службового розслідування по факту невиходу на службу без поважних причин командира відділенні 5 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 (а.с.20-22).

З висновку службового розслідування за вищезазначеним фактом та матеріалів доданих до них, а саме листка непрацездатності серії АДН №088714 вбачається, що відповідач закрив лікарняний 28.02.2020 року та повинен був приступити до виконання своїх службових обов`язків з 29.02.2020 року. В свою чергу, відповідно до зазначеного висновку, вiдповiдач 24.02.2020 року у телефонному режимі повідомив свого безпосереднього керівника начальника 5 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області майора служби цивільного захисту Олександра Кіртоку про те, що він захворів. Зазначеним службовим розслідуванням було встановлено, що відповідач не виходив на службу без поважних причин у період з 29.02.2020 року по 04.04.2020 року, підтверджувальних документів щодо поважних причин його відсутності не надав і тому підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Наказом 6 ДПРЗ № 108кз вiд 24.04.2020 року (а.с.23) відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «Сувору догану».

На підставі наказів 6 ДПРЗ № 72 вiд 17.04.2020 року та № 75 від 22.04.2020 року (а.с.26-2) були призначені службові розслідування щодо подальших невиходiв на службу відповідача.

Крім того, судом встановлено, що з 29.02.2020 року відповідачу було призупинено виплату грошового забезпечення згідно наказу 6 ДПрз вiд 25.03.2020 року №55 (а.с.28)).

У лютому-березні 2020 року, відповідно до довідки 6 ДПРЗ з витягом з реєстру перерахувань на особистий вклад (а.с.29) виплата відбулась 20.02.2020 року та 20.03.2020 року, у зв`язку з чим грошове забезпечення за лютий-березень 2020 року відповідачу було виплачено у повному обсязі.

В той же час, згідно висновку службового розслідування за наказом 6 ДПРЗ про призначення службового розслідування від 31.03.2020 року № 63 встановлено, що відповідач не виходив на службу без поважних причин з 29.02.2020 року по 04.04.2020 року.

З вказаного, що за наявності чинного наказу вiд 25.03.2020 року №55 про призупинення виплати грошового забезпечення відповідачу з 29.02.2020 року, виплата грошового забезпечення з вказаної дати не повинна була здійснюватися.

Крім того, як стверджує відповідач, відповідно до розрахунку 6 ДПрз вiд 01.02.2021 року №16/138 27/11 переплати грошового забезпечення командира відділення 5 ДПРЧ ОСОБА_1 необхідно відшкодувати кошти за днi невиходу на службу у:

- лютому 2020 року: розрахунок за кількістю днiв невиходу за 1 календарний день; посадовий оклад - 109,31 грн.; оклад за спеціальне звання - 25,51 грн.; надбавка за вислугу років - 40,44 грн.; надбавка за особливості проходження служби - 87,64 грн.; премія 81,98 грн.; індексація - 7,47 грн Сума відшкодування грошового забезпечення за лютий 2020 року складає - 352,35 грн (без урахування податку з доходів фізичних осіб);

- березні 2020 року: розрахунок за кiлькiстю днiв невиходу - 31; посадовий оклад - 3170,00 грн., оклад за спеціальне звання - 740,00 грн.; надбавка за вислугу років - 1173,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби - 2541,50 грн.; індексація - 216,51 грн. Сума відшкодування грошового забезпечення за березень 2020 року складає -7841,01 грн (без урахування податку з доходів фізичних осіб).

Відповідно до витягу з наказу Головного управління від 28 травня 2020 року № 241 вiдповiдача було звільнено зі служби у запас Збройних сил України (з постановою військовий облік) за пунктом 176 підпунктом «б» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового i начальницького складу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 року (а.с.18).

На підставі наказу 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області від 01.06.2020 року про виключення з кадрів ДСНС України відповідача було проведено розрахунки переплат грошового забезпечення та відповідно до розрахунку 6 ДПРЗ вiд 01.02.2021 року №16/138-27/11 переплати грошового забезпечення командира відділення 5 ДПРЧ ОСОБА_1 (а.с.17) сума переплати грошового забезпечення за днi вiдпустки та днi прогулу становить 16528,36 грн.

Судом встановлено, що 01.02.2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію щодо повернення надмірно виплачених коштів (а.с.36-39).

Доказів добровільної сплати відповідачем на користь позивача 16528,36 грн. чи оскарження дій 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області щодо складенні вищевказаної претензії чи наказу вiд 25.03.2020 року №55 до суду не надано.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2018 року № 623 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 936/32388 (далі Інструкція №623).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції №623 за час відсутності особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Підставою для припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту є мотивований рапорт безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ керівника органу управління (підрозділу), у якому зазначається, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Згідно з п.8 розділу 1 Інструкції №623 підставами для виплати грошового забезпечення є наказ:

керівника органу управління (підрозділу) про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, та встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо;

керівника навчального закладу про зарахування на навчання із встановленням відповідних окладів, надбавок, доплат тощо;

керівника органу управління (підрозділу) про зарахування в розпорядження.

Проекти зазначених наказів по особовому складу органів управління (підрозділів) готують підрозділи по роботі з персоналом (кадрами) та погоджують з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.

Пунктом 9 розділу 1 Інструкції №623 визначено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх постійної служби.

Виплата грошового забезпечення не за місцем постійної служби здійснюється особам рядового і начальницького складу, яких:

направлено на строк більше трьох місяців у навчальні заклади цивільного захисту, на навчальні збори та на курси перепідготовки, удосконалення і підвищення кваліфікації кадрів;

за рішенням Голови ДСНС зараховано на фінансове забезпечення до інших органів управління (підрозділів).

Особам рядового і начальницького складу, які тимчасово вибувають зі збереженням штатної посади на короткострокові курси і збори початкової підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації в навчальні заклади, підрозділи, установи тощо, а також за час дороги до місця навчання і назад, виплачується грошове забезпечення за основною штатною посадою.

Особам рядового і начальницького складу, які під час навчання одержують грошове забезпечення за посадами, що за ними зберігаються, у разі призначення їх у період навчання на іншу штатну посаду (у зв`язку з організаційно-штатними заходами) розмір посадового окладу за період навчання не змінюється.

Якщо в період навчання змінився посадовий оклад за тією посадою, що зберігається, виплата грошового забезпечення проводиться з урахуванням нового окладу з дати його встановлення.

Пунктом 10 розділу 1 Інструкції №623 визначено виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця у період із 20 по 25 число.

У той самий строк виплачується грошове забезпечення за перерахунками у зв`язку із присвоєнням чергового спеціального звання, призначенням на іншу посаду, зміною розміру відсотка надбавки за вислугу років тощо.

Тобто, у дні відсутності відповідача на службі без поважних причин, у ОСОБА_1 були відсутні правові підстави, тобто він є особою, яка втратила право отримувати грошове забезпечення особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту за вказані дні.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Так, частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом частини першої статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Таким чином, суд дійшов виноску, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення позивачу у розмірі 16528,36 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні за змістом висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц та від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що «у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається».

Відповідно до п.2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593, служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Пунктом 3 даного Положення визначено, що особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Відповідач на час завдання позивачу шкоди проходив публічну службу. Позов пред`явлено 6 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління ДСНС України в Одеській області до фізичної особи про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження служби цивільного захисту, а саме внаслідок ухилення останнього від її проходження.
Викладене свідчить про те, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження служби цивільного захисту, а тому цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного вбачається, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою.

Оскільки 6 Державного пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України в Одеській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за дні прогулу та дні відпустки у розмірі 16528,36 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий Біляївським РВ ГУ МВС України в Одеській області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, юридична адреса: 65045, м. Одеса, вул. Бунiна, 41, , заборгованість з грошового забезпечення за днi прогулу (не виходу на службу без поважних причин) та дні відпустки у розмірі 16528,36 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень, тридцять шість копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Корой