Справа № 440/13690/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

29 жовтня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/13690/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про відкриття виконавчого провадження ВП №66731560 від 08.09.2021 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" залишку боргу 126123,47 доларів США та основної винагороди приватного виконавця у порядку стаття 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 26 жовтня 2021 року за вх. №666831/21.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з приписами частини 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору є постанова приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про відкриття виконавчого провадження ВП №66731560 від 08.09.2021, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1616/614/2012, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 25.05.2017 (по цивільній справі, яка розглядалася в порядку цивільного судочинства), про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 416 К-СМП від 11 березня 2008 року в загальній сумі 260 023,34 долара США, яка складається з: 82 103,31 доларів США - прострочена заборгованість за основним зобов`язанням; 42 900 доларів США достроково стягнутий залишок кредиту; 90 020,03 доларів США - заборгованість за несплаченими процентами; 10 000 доларів США - пеня за порушення строків сплати заборгованості за основним зобов`язанням та 35 000 доларів США - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом. Залишок боргу становить 126123,47 доларів США.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З аналізу вказаних законодавчих норм убачається, що критеріями визначення юрисдикції судів щодо справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у ході здійснення виконавчого провадження є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 826/9609/17.

Таким чином, оскільки позивач є стороною (боржником) у виконавчому провадженні №66731560 щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави у цивільній справі №1616/614/2012, виконавчий лист на примусове виконання якого видано Ленінським районним судом м. Полтави у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, постанова про відкриття такого виконавчого провадження може бути оскаржена до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, а тому вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та не підлягають розгляду адміністративним судом.

Пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, натомість, правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 248, 256, 287, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич