Справа № 540/4356/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4356/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508040/2021/000187/1 від 10.08.2021 року,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Строй Мастер» (далі - позивач) до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (далі - відповідач), у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508040/2021/000187/2 від 10.08.2021.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «КФ «Строй Мастер» укладено контракт № CH-UA-17/07/15 з «FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD». На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець «FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD» здійснив на адресу покупця ТОВ «КФ Строй Мастер» поставку товару: товар №1 фурнітура меблева сталева: стопер, амортизатор, тримач для штанги, для полиці, для релінгу, сушарка висувна (код товару ), товар №2 частини меблів: ролики-колеса, стопер, амортизатор, тримач для штанги, для полиці, для релінгу, сушарка висувна (код товару ), товар №3 замок меблевий сталевий (код товару ), товар №4 частини меблів ніжка металева (код товару ), товар №5 частини меблів з пластику: опора меблева, підп`ятник регульований (код товару ), товар №6 фурнітура меблева металева: полиці для рюмок, для чашок (код товару ). Під час декларування вказаних товарів позивачем відповідно до статей 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено його митну вартість за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 17832,83 доларів США. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару, позивачем надано відповідачу повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким за резервним методом скориговано митну вартість товару, у зв`язку з чим позивач був змушений надмірно сплатити суму мита 114821,64 грн та суму ПДВ 372623,93 грн. Позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача прийнято з порушенням вимог ст. ст. 54-55 МК України, оскільки графа 33 вказаного рішення не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Рішення не містить обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. Також, вказує, що митним органом не зазначено жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності, як це передбачено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору". При цьому, позивач зазначає, що обставини, на які вказує митниця в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування її вартості.

Одночасно з позовом представником позивача подано клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2021 провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.09.2021 відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ТОВ КФ «Строй Мастер» 10.08.2021 до митного органу було подано митну декларацію № UA508040/2021/005889 для здійснення митного оформлення товару, ввезеного на умовах поставки CIF, на виконання умов договору від 15.07.2017 №CH-UA-17/07/15, укладеного між ТОВ КФ «Строй Мастер» та «FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD». За результатами перевірки правильності визначення митної вартості, відповідно до Митного кодексу України, митним органом було визнано, що надані позивачем документи містили розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, не підтвердженні документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості відповідачу остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим було застосовано наявну в Митниці інформацію щодо аналогічного (подібного) товару, митне оформлення яких вже здійснено. З урахуванням вищезазначеного відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є таким, що прийнято обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Також відповідач зазначивши, що обсяг витрат, зазначених в акті наданому позивачем на підтвердження надання послуг з правової допомоги, не відповідає фактичним обставинам справи, її складності, а сума витрат є завищеною, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

15.07.2021 ТОВ «КФ «Строй Мастер» укладено контракт № CH-UA-17/07/21 з «FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD».

02.03.2020 ТОВ «КФ «Строй Мастер» та «FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD» укладено додаткову угоду до контракту № CH-UA-17/07/21 відповідно до п. 1.2 якої продовжено дію контракту до 15.07.2023.

На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець «FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO., LTD» здійснив на адресу покупця ТОВ «КФ «Строй Мастер» поставку товару: товар №1 фурнітура меблева сталева: стопер, амортизатор, тримач для штанги, для полиці, для релінгу, сушарка висувна (код товару ), товар №2 частини меблів: ролики-колеса, стопер, амортизатор, тримач для штанги, для полиці, для релінгу, сушарка висувна (код товару ), товар №3 замок меблевий сталевий (код товару ), товар №4 частини меблів ніжка металева (код товару ), товар №5 частини меблів з пластику: опора меблева, підп`ятник регульований (код товару ), товар №6 фурнітура меблева металева: полиці для рюмок, для чашок (код товару ).

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом позивачем 10.08.2021 подано митну декларацію №UA508040/2021/005889, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту в загальній сумі 17832,83 доларів США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист, рахунок-фактура (інвойс), коносамент, автотранспортна накладна, декларація про походження товару, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21.06.2021, від 04.06.2018, від 02.03.2020,, зовнішньоекономічний договір (контракт), договір про надання послуг митного брокера, заява декларанта, звіт про зважування, судові рішення, митна декларація за якою було відмовлено у випуску товарів.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов`язкових митних процедур, які полягали у перевірці достовірності декларування витрат на транспортування, посилення контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребуванні документів, які підтверджують митну вартість товарів та її складові. У зв`язку із чим декларанту запропоновано надати наступні документи: страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також повідомлено декларанта, що згідно з п. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на запит декларантом подано прайс-лист компанії та бізнес-пропозицію.

Перевіркою додатково поданих документів відповідачем встановлено, що заявлений рівень митної вартості товарів не відповідає інформації, наявній у митного органу, у зв`язку із чим митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 508040/2021/000187/2 від 10.08.2021.

Так, у спірному рішенні відповідачем зауважено на тому, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості та подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані документи містять розбіжності, а саме:

- відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

- здійснивши порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну та інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби встановлено, що заявлений рівень вартості «меблева фурнітура металева» значно нижчий від рівня митної вартості аналогічних товарів, що імпортуються в Україну;

- поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF «ODESA», відповідно до Інкотермс 2010. Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалось страхування). Відповідно до умов поставки CIF згідно Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий полюс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування не надано;

- товар постачається на умовах поставки CIF Cost, Insurance and Freiqht To (…named port of destination) Вартість, страхування і фрахт (… назва порту призначення). Як вбачається з назви умов поставки у вартість товару на умовах CIF включається вартість фрахту (перевезення) та вартість страхування товару. За наявною в митниці інформацією вартість поставки одного 40-футового контейнера підвищеної місткості до митного кордону України (Одесса) з порту Китаю становить 359527,50 грн., що в доларах США складає приблизно 13371,95 (рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг №2107726 від 30.07.2021), тоді як, загальна фактурна вартість меблевої фурнітури з включенням у неї продавцем витрат на транспортування та страхування (вантаж переміщується в 20-футовому стандартному контейнері) становить 17832,83 доларів США. Отже, вартість товару без врахування тільки транспортних витрат становить по товару №1 - 0,13 Дол. США за кг, товару №2 0,54 Дол. США за кг, товару №3 0,79 Дол. США за кг, товару №4 0,02 Дол. США за кг, товару №6 0,47 Дол. США за кг;

- на підставі даних, наявних в митниці (цінова інформація опублікована в бюлетені «Дайджест цін товарів на світових ринках» №180 (з 16.06.2021 по 30.06.2021) встановлено, що на дату найбільш наближену до складання інвойсу № від 21.06.2021 вартість найдешевшої сировини для виготовлення товарів, а саме: прокату плоского Г/к рулон, товщиною 2-6 мм на умовах поставки DAP (FOB) кордон України складає 930-1440 дол. США за тону. Зазначене ставить під сумнів включення в фактурну вартість товару вказану в інвойсі будь-яких витрат понесених продавцем відповідно до умов товару CIF «ODESA»;

- сумніви щодо повноти заявлення фактурної вартості також підтверджуються п. 4.2 контракту № CH-UA-17/07/15 від 15.07.2017, де ціна, вказана в цьому контракті включає в себе вартість пакування, в якому постачається товар та нанесеного на ньому маркування;

- Invoice № від 21.06.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця;

- додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців;

Крім того, на вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи:

- якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі 10.08.2021 прийнято рішення № UA508040/2021/000187/2 про коригування митної вартості товарів, в результаті митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД № UA500020/2021/018784 від 26.05.2021, а саме: 4,07 доларів США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 12222,21 х 4,07 дол.США/кг = 49744,39 доларів США; митну вартість товару №2 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД № 110160/2021/009790 від 26.07.2021, а саме: 4,07 доларів США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 3862,6 х 4,07 = 15720,78 доларів США; митну вартість товару №3 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД № UA504180/2021/000825 від 09.08.2021, а саме: 4,07 доларів США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 310,6 х 4,07 = 1264,14 доларів США; митну вартість товару №4 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД № UA500500/2021/027759 від 15.06.2021, а саме: 4,02 доларів США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 2914,8 х 4,02 = 11717,50 доларів США; митну вартість товару №5 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД № UA500020/2021/204429 від 31.07.2021, а саме: 3,18 доларів США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 471,8 х 3,18 = 1500,32 доларів США; митну вартість товару №6 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД № UA504180/2021/000825 від 09.08.2021, а саме: 4,07 доларів США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 491,07 х 4,07 = 1998,65 доларів США;

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що підставами для здійснення відповідачем спірних коригувань митної вартості товарів слугували наступні обставини, зокрема в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оскільки відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи, надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. ст. 58-63 цього кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.09.2018 в справі № 814/2659/16, від 24.01.2019 в справі № 804/3893/17.

Також, суд погоджується з позицією позивача про безпідставність посилань відповідача на дані ЄАІС оскільки порядок формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду за 2018-2019 рік, в тому числі в аналогічній справі № 820/636/17.

Стосовно посилань відповідача на те, що згідно правил Інкотермс 2010 на умовах СІF продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту та продавець повинен надати покупцю страховий поліс, суд зазначає, що на сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Тому у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд вважає, що в даному випадку позивач не зобов`язаний додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI.

Крім того, п. 6.2 контракту від 15.07.2021 № СН-UА-17/07/15 передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме визначено перелік товаросупровідних документів: 3 оригінали і 3 копії морських коносаментів; 2 оригінали специфікації; комерційний рахунок-фактура - 3 оригінали; пакувальний лист - 3 оригінали, експортна декларація - 1 копія. Відтак, за умовами контракту не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.

У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, та які надавались на вимогу відповідача, вказана ціна товару з урахуванням умов поставки CIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNYI. За таких обставин суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 814/2463/14, від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17.

Крім того, відповідач у своєму відзиві, а також, в оскаржуваному рішенні зазначає, що "за наявною в митниці інформацією вартість доставки одного 40-футового контейнера підвищеної місткості до митного кордону України (Одесса) з порту Китаю становить 359527,50 грн., що в доларах США складає приблизно 13371,95, тоді як, загальна фактурна вартість меблевої фурнітури металевої з включенням у неї продавцем витрат на транспортування та страхування (вантаж переміщується в 20-футовому стандартному контейнері) становить 17832,83 доларів США. Отже, вартість товару без врахування тільки транспортних витрат становить по товару №1 - 0,13 Дол. США за кг, товару №2 0,54 Дол. США за кг, товару №3 0,79 Дол. США за кг, товару №4 0,02 Дол. США за кг, товару №6 0,47 Дол. США за кг.

Суд не погоджується із таким твердженням відповідача, оскільки посилання на Інтернет інформацію одного з багаточислених фрахтових брокерів та наведені ним ціни є безпідставним. Сторони вільні у визначені умов контракту, цін на товари та послуги. У кожного окремого фрахтового брокера існують свої відповідні ціни, система знижок тощо. Крім того, за умовами контракту витрати на транспортування несе продавець, і ці витрати вже включені до вартості товару.

Ще однією обставиною, яка на думку митного органу, впливає на митну вартість товарів є те, що на підставі даних, наявних в митниці (цінова інформація опублікована в бюлетені «Дайджест цін товарів на світових ринках» №180 (з 16.06.2021 по 30.06.2021) встановлено, що на дату найбільш наближену до складання інвойсу № від 21.06.2021 вартість найдешевшої сировини для виготовлення товарів, а саме: прокату плоского Г/к рулон, товщиною 2-6 мм на умовах поставки DAP (FOB) кордон України складає 930-1440 дол. США за тону. Зазначене свідчить про сумнів включення в фактурну вартість товару вказану в інвойсі будь-яких витрат понесених продавцем відповідно до умов товару CIF «ODESA». Також, сумніви щодо повноти заявлення фактурної вартості також підтверджуються п. 4.2 контракту № CH-UA-17/07/15 від 15.07.2021, де ціна, вказана в цьому контракті включає в себе вартість пакування, в якому постачається товар та нанесеного на ньому маркування.

Суд не приймає посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на інформацію зазначену в «Дайджесті цін товарів на світових ринках», оскільки сторони за контрактом вільні у виборі умов контракту, цін та інших складових. Жодна із сторін контракту не зобов`язана дотримуватись цін, за якими здійснюється торгівля на Лондонській біржі металів. Наявність у митного органу інформації щодо іншої ціни на аналогічний товар, ніж та, що заявлена декларантом, не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Крім того, обставиною, яка зазначена у рішенні про коригування митної вартості є те, що наданий до митного оформлення Invoice № від 21.06.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

Рахунок-фактура (англ. invoice account, франц. facture, нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ. Затвердженої форми рахунку-фактури чи рахунку-проформи та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.

Згідно загальносвітової практики, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в рахунку фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок. З наведеного убачається, що реквізити зовнішньоекономічної угоди не є обов`язковим реквізитом інвойсу. Суд зауважує, що оскільки законодавством України не затверджено форму рахунку-фактури (інвойсу), посилання митного органу на відсутність того чи іншого реквізиту інвойсу є необґрунтованим та безпідставним. Таким чином відсутність банківських реквізитів та посилання на контракт в інвойсі № від 21.06.2021 жодним чином не впливає на складові митної вартості та не може бути підставою для коригування вартості товару.

Окрім того, суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що прайс-лист наявний в матеріалах справи, носить адресний характер та має суб`єктивну спрямованість (адресований позивачу), що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців, як підставу для здійснення коригування митної вартості, оскільки прайс-лист був наданий після запиту митного органу про надання додаткових документів, тоді як, за наведених вище аргументів, сам факт витребування додаткових документів визнано судом неправомірним.

Що стосується посилання відповідача, що декларантом неподані усі необхідні документи, зокрема, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, суд зазначає, що вказані обставини не є підставою для коригування митної вартості товару, заявленої позивачем.

Відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 814/2463/14, від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

В постановах Верховного Суду зазначено, що митний орган, може додатково витребовувати у декларанта лише ті документи, які підтверджують митну вартість: "Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК".

Як вже було зазначено вище, на пропозицію митного органу надати необхідні документи протягом 10-ти днів на підтвердження митної вартості товару, позивачем були надані відповідні пояснення та документи.

Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 у справі №804/16980/14, від 06.02.2018 у справі №815/2013/15.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1ст. 90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення від 10.08.2021 № UA508040/2021/000187/2 про коригування митної вартості товарів та наявність підстав для його скасування, відтак задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений ТОВ «КФ «Строй Мастер» судовий збір у сумі 7762 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, за рахунок її бюджетних асигнувань.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених по справі судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження витрат позивач надав такі документи:

- договір про надання правової допомоги від 04.01.2021 №1СМ;

- акт наданих послуг від 13.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 №1СМ.

Так, 04.01.2021 року між Адвокатським бюро «Євгена Малюка» (виконавець) та ТОВ «КФ «Строй Мастер» (клієнт) укладений договір про надання правової допомоги №1СМ, відповідно до п. 2 якого Бюро надає клієнту правову допомогу, у тому числі в наступних формах: усні та письмові консультації; реєстрація суб`єктів господарської діяльності; розробка та правовий аналіз договорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності Клієнтом; захист від правових дій посадових осіб органів державної влади, зокрема органів Державної фіскальної служби України; надання правової допомоги у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних провадженнях; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства; інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням Договору.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою… Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд відмічає, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом Малюком Є.В. роботами, ціною позову та значенням справи для сторони.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що пп. 4.7 п. 4 Договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 №1СМ передбачено, що факт наданих послуг може підтверджуватися актом наданих послуг, Клієнт оплачує Бюро гонорар в сумі та в строки визначені відповідним Актом прийомки - передачі наданих послуг.

Так, з дослідженого акту наданих послуг від 13.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 №1СМ вбачається, що вартість отриманих послуг має бути сплачена Клієнтом на користь Бюро в строк не пізніше 90 календарних днів, після прийняття рішення судом першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів оплати витрат на правову допомогу.

Однак судом зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Такі висновки суду мотивовані посиланням на аналогічну правову позицію Верховного Суду у постанові від 05.03.2021 у справі № 200/10801/19-а.

За таких обставин, суд вважає витрати на оплату послуг адвоката у сумі 2500,00 грн. співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, витраченим на них часом, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, відтак задовольняє клопотання позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Строй Мастер» задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі № UA508040/2021/000187/2 від 10.08.2021 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Строй Мастер» (73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 21-А, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7762 (сім тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривні 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 108020200