Справа № 280/5805/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Справа № 280/5805/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЗАР 2007» (вул. Автопаркова, буд. 5, оф. 223, м. Дніпро, 49127), в інтересах якого діє адвокат Дондик Ганна Павлівна (вул. Наукове містечко, 59/7, м. Запоріжжя, 69017), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) та Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЗАР 2007» (далі позивач, ТОВ «ЦЕЗАР 2007»), в інтересах якого діє адвокат Дондик Ганна Павлівна, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (після уточнення позовних вимог) (далі відповідач 1, ГУ ДПС у Запорізькій області) та Державної податкової служби України (далі відповідач 2, ДПС України), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в реєстрації в такій реєстрації від 10.02.2021 №2392789/34975321 по податковій накладній №3 від 14.01.2021;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну №3 від 14.01.2021, що складена позивачем;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в реєстрації в такій реєстрації від 10.02.2021 №2392868/34975321 по податковій накладній №4 від 21.01.2021;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну №4 від 21.01.2021, що складена позивачем;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в реєстрації в такій реєстрації від 10.02.2021 №2392906/34975321 по податковій накладній №5 від 21.01.2021;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну №5 від 21.01.2021, що складена позивачем;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в реєстрації в такій реєстрації від 12.02.2021 №2398524/34975321 по податковій накладній №6 від 31.01.2021;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну №6 від 31.01.2021, що складена позивачем;

визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в реєстрації в такій реєстрації від 12.02.2021 №2398525/34975321 по податковій накладній №7 від 31.01.2021;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну №7 від 31.01.2021, що складена позивачем.

Крім того, просить судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкові накладні, проте, отримані квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, в яких зазначено, що документи прийнято, але їх реєстрація зупинена. Зазначає, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних послугував відповідний пункт Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Позивачем були надані пояснення та усі документи, які дають змогу ідентифікувати та зрозуміти сутність господарських операцій. Проте спірними рішеннями відповідача 2 було відмовлено в реєстрації податкових накладних. Позивач вважає, що рішення, якими відмовлено в реєстрації спірних накладних є формальними та не містять жодної чіткої/конкретної підстави для відмови у реєстрації податкових накладних. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 13.07.2021 відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні). Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

29.07.2021 від представника відповідачів надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що у відповідача 2 були законні підстави для прийняття Рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, оскільки позивачем не в повній мірі надано запитувані документи. Отже відповідач 2 діяв в межах повноважень та у відповідності до норм Закону (Податкового кодексу України) з врахуванням поданих позивачем пояснень та документів. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

01.09.2021, на спростування доводів відповідачів, від позивача (представника позивача) надійшла відповідь на відзив.

Також, 01.09.2021 від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу. У вказаній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 3700,00грн., які підтверджуються наданими до заяви документами.

07.09.2021 від представника відповідачів надійшло клопотання в якому він вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3700,00 грн. по справі №280/5805/21 не підлягають задоволенню, оскільки є не співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ «ЦЕЗАР 2007» () з 27.02.2007 здійснює господарську діяльність, Номер запису в реєстрі: 0018045.

Позивач має статус платника податку на додану вартість.

Видами діяльності підприємства за КВЕД є:

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний);

45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;

45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;

81.10 Комплексне обслуговування об`єктів;

68.31 Агентства нерухомості;

69.10 Діяльність у сфері права;

69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування.

В процесі здійснення власної господарської діяльності ТОВ «ЦЕЗАР 2007» було укладено договір суборенди №2020/01/11 від 01.11.2020р. з ТОВ «Констракшн Машинері» на оренду приміщення 381,74 м.кв.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.11.2020 було передано в користування нежитлове приміщення площею 381,74 кв.м. за ціною 45000,00 грн.

ТОВ «ЦЕЗАР 2007» має орендовану площу для здачі в суборенду та орендований автосалон, автомийку за адресою: м.Запоріжжя , проспект 40-Річчя Перемоги, 2 на підставі договору суборенди приміщення №4 від 01.11.2020 з ТОВ «Дінал».

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.11.2020 ТОВ «Дінал» передано ТОВ «Цезар 2007» нежитлові приміщення 897,84 кв.м. та 453,9 кв.м.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 01.12.2020 встановлено оплату за оренду в сумі 23710,00 грн. в місяць.

На підставі договору оренди нежитлового приміщення №03/01/2020 Д від 03.01.2020 ОСОБА_1 надав у оренду ТОВ «Дінал» приміщення загальною площею 2653,90 кв.м.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.11.2020 року ТОВ «Дінал» передано ТОВ «ЦЕЗАР 2007» нежитлове приміщення 1301,26 кв.м. та територія 1000 кв.м.

Відповідно до акту надання послуг №1 від 31.01.2021 між ТОВ «ЦЕЗАР 2007» та ТОВ «Дінал» надано послуг з оренди на суму 23710,00 грн. ПДВ 3951,67грн.

Оплата за оренду по договору №4 від 01.11.2020 здійснена 24.12.2020 в сумі 9580,00 грн. (платіжне доручення №35 від 28.12.2020).

На підставі укладеного договору №2020/01/11 від 01.11.2020 ТОВ «Цезар 2007» були надані послуги з оренди ТОВ «Констракшн Машинері» та підписані акти надання послуг:

Акт №19 від 31.12.2020 на суму 12875,06 грн. ПДВ 2145,84 грн.

Акт №4 від 31.01.2021 на суму 45000,00 грн. ПДВ 7500,00 грн.

Акт №5 від 31.01.2021 на суму 21270,78 грн. ПДВ 3545,13 грн.

Акт №6 від 31.01.2021 на суму 4481,74 грн. ПДВ 746,96 грн.

Оплата за послуги оренди здійснена в сумі 45000,00 грн. згідно рахунку №6 від 04.01.2021 року (платіжне доручення №189 від 14.01.2021 року).

Оплата за послуги відшкодування комунальних послуг здійснена в сумі 27420,52 грн. згідно рахунку №14 від 14.01.2021 та рахунку №8 від 11.01.2021 (платіжне доручення №445 від 21.01.2021 року).

Розрахунки позивача з ТОВ «Констракшн Машинері» відображені в бухгалтерському обліку підприємства, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за грудень 2020 року - січень 2021, по рахунку 361 за грудень 2020 року - січень 2021 року.

В зв`язку з чим, відповідно до приписів п.201.10. ст.201 ПК України ТОВ «ЦЕЗАР 2007» були складені податкові накладні: №3 від 14.01.2021 на суму 45000,00 грн. ПДВ 7500,00 грн.; №4 від 21.01.2021 на суму 22938,78 грн. ПДВ 3823,13 грн.; №5 від 21.01.2021 на суму 4481,74 грн. ПДВ 746,96 грн.

Зазначені податкові накладні було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкові накладні №3 від 14.01.2021, №4 від 21.01.2021 складені постачальником ТОВ «ЦЕЗАР 2007» для отримувача ТОВ «Констракшн Машинері», по оренді нежитлового приміщення код ДКПП 68.20.12.-00.00. яку прийнято, але реєстрацію зупинено.

Податкову накладну №5 від 21.01.2021, складену постачальником ТОВ «ЦЕЗАР 2007» для отримувача ТОВ «Констракшн Машинері», по відшкодуванню комунальних послуг (охорона, вивіз ТПВ, оренда контейнера, водопостачання, опалення, електроенергія) по оренді нежитлового приміщення код ДКПП 68.20.12.-00.00, яку прийнято, але реєстрацію зупинено.

Відповідно до вимог ПК України ТОВ «ЦЕЗАР 2007» було направлено на адресу податкового органу повідомлення від 08.02.2021 №4 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких була зупинена.

До повідомлення було додано 18 документів, на підтвердження обґрунтованості та реальності господарських операцій.

Однак, ГУ ДПС у Запорізькій області були прийняті рішення від 10.02.2021 №2392789/34975321 по податковій накладній №3 від 14.01.2021, від 10.02.2021 №2392868/34975321 по податковій накладній №4 від 21.01.2021 та від 10.02.2021 №2392906/34975321 по податковій накладній №5 від 21.01.2021, про відмову у реєстрації податкових накладних у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розпорядження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Також, документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством (документи, які не надано підкреслити).

Проте, в оскаржуваних рішеннях відповідача 1 жодного документу підкреслено не було.

Також, ТОВ «ЦЕЗАР 2007» було укладено договір суборенди №201/12/20 від 01.12.2020 з ТОВ «АЛЬФА СЕРВІС» на оренду приміщення 734,3 м.кв. за адресою проспект 40 річчя Перемоги, буд. 23.

Відповідно до п. 4.1.1 договору №01/12/2020 від 01.12.2020 щомісячний орендний платіж становить 69712,02 грн.

Згідно з актом прийому-передачі від 01.12.2020 було передано в користування нежитлове приміщення площею 734,3 кв.м.

На підставі укладеного договору №1/12/20 від 01.12.2020 ТОВ «ЦЕЗАР 2007» були надані послуги з оренди ТОВ «АЛЬФА СЕРВІС», та підписані акти надання послуг:

Акт №9 від 31.01.2021 на суму 39759,66 грн. ПДВ 6626,61 грн.

Акт №7 від 31.01.2021 на суму 69712,02 грн. ПДВ 11618,67 грн.

Для оплати за послуги оренди складено рахунок №5 від 04.01.2021 на суму 69712,02 грн. ПДВ 11618,67 грн.

Для оплати за відшкодування комунальних послуг складено рахунок №22 від 31.01.2021 на суму 39759,66 грн ПДВ 6626,61 грн.

Оплата здійснена в повному обсязі за період 01.02.2021 по 03.03.2021, що підтверджується випискою Альфа-банку.

Розрахунки позивача з ТОВ «АЛЬФА СЕРВІС» відображені в бухгалтерському обліку підприємства , що підтверджується оборотно-сальдою відомістю по рахунку 631 за січень 2021, по рахунку 361 за січень 2021 року.

В зв`язку з чим, відповідно до приписів п.201.10. ст.201 ПК України ТОВ «ЦЕЗАР 2007» були складені податкові накладні №6 від 31.01.2021 на суму 69712,02 грн. ПДВ 11618,67 грн., №7 від 31.01.2021 на суму 39759,66 грн. ПДВ 6626,61 грн., які, 09.02.2021, направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані податкові накладні було прийнято, але реєстрація була зупинена. Зазначено, що: «Платник податків, яким подано до реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

Проте у квитанціях було зазначено, які документи необхідно надати для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних.

На виконання вимог ПК України ТОВ «ЦЕЗАР 2007» було направлено на адресу ДПС повідомлення від 10.02.2021 №6 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена. До повідомлення було додано 20 документів на обґрунтування реальності здійснення господарських операцій.

Однак, ГУ ДПС у Запорізькій області були прийняті рішення: від 12.02.2021 №2398524/34975321 яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної №6 від 31.01.2021; від 12.02.2021 №2398525/34975321 яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної №7 від 31.01.2021.

Вказані рішення обґрунтовані ненаданням платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Також, документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством (документи, які не надано підкреслити).

Проте, знову в оскаржуваних рішеннях відповідача 1 жодного документу підкреслено не було.

Також в графі «Додаткова інформація», у всіх вищезазначених рішеннях, було відсутнє зазначення будь-яких документів, яких не вистачило для реєстрації спірних податкових накладних.

Не погодившись з відмовою відповідача 1 в реєстрації спірної податкової накладної, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (далі Порядок №1165).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно пункту 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Так, в Квитанціях контролюючий орган вказав на те, що реєстрація податкових накладних була зупинена в зв`язку з тим, що «Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Разом з тим, вищезазначені Квитанції не містять інформації, які документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних. Також в Квитанціях відсутнє будь-яке посилання на те, з яких підстав позивач відповідає п.8 Критерії ризиковості платника податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі Порядок №520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно пункту 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваними спірними рішеннями комісії ГУ ДПС у Запорізькій області відмовлено у реєстрації податкових накладних, а підставою вказаного рішення зазначено неподання платником податку копій документів, при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано.

При цьому суд зазначає, що позивач надав пояснення щодо реєстрації спірних податкових накладних, а також надав до пояснень документи на підтвердження викладених обставин.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи податковим органом зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Суд зазначає, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкових накладних з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

В даному випадку, відповідачами ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не виказано у відповідному рішенні (рішеннях).

Також, з наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірних накладних.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. (п.20 Порядку №1246).

Відтак, оскільки рішення комісії про відмову у реєстрації податкових накладних підлягають скасуванню, відповідно пунктів 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірні податкові накладні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності винесення оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації спірних податкових накладних.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до частини першої ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати із судового збору у розмірі 11350,00 грн.

Також, частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що 19.04.2021 між позивачем та адвокатом Дондик Г.П. був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Адвокат приймає зобов`язання надавати Клієнту в межах його Замовлення/Замовлень правову допомогу, вказану в п. 1.1. Договору, а Клієнт зобов`язується здійснити плату за надану правову допомогу на умовах та в строки, що передбачені умовами цього Договору.

Відповідно до замовлення, додаток №1 до договору №б/н від 19.04.2021, предметом правової допомоги було надання послуг по оскарженню рішень Комісії ГУ ДПС у Запорізькій області, від 10.02.2021 №2392789/34975321, від 10.02.2021 №2392868/34975321, від 10.02.2021 №2392906/34975321, від 12.02.2021 №2398524/34975321, від 12.02.2021 №2398525/34975321.

Звітом №1 від 27.08.2021 підтверджується надання та прийняття послуг на суму 3400,00 грн., які складаються з підготовки позовної заяви 2500,00 грн. та відповіді на відзив 900,00 грн.

27.05.2021 адвокатом було виставлено рахунок №27/05 на суму 3400,00 грн., який було оплачено в повному обсязі 28.05.2021, що підтверджується платіжним дорученням №286.

Відповідач у відзиві вважає, що заявлені до відшкодування суми витрат на правничу допомогу є завищеними, оскільки дана справа є типовою.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

З урахуванням предмету спору, його складності з точки зору адміністративного судочинства, кількості наявних у справі доказів, а також часу витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, суд вважає доведеним та співмірним розмір витрат в сумі 3400,00 грн.

Заявлені до стягнення ще 300,00 грн. витрат на правову допомогу (3700, грн. 3400,00 грн.) є безпідставними та не підтверджуються наданими до матеріалів справи доказами.

При цьому суд зазначає, що судові витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийняті протиправні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме ГУ ДПС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЗАР 2007» (вул. Автопаркова, буд. 5, оф. 223, м. Дніпро, 49127) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) та Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в реєстрації в такій реєстрації:

- від 10.02.2021 №2392789/34975321 по податковій накладній №3 від 14.01.2021;

- від 10.02.2021 №2392868/34975321 по податковій накладній №4 від 21.01.2021;

- від 10.02.2021 №2392906/34975321 по податковій накладній №5 від 21.01.2021;

- від 12.02.2021 №2398524/34975321 по податковій накладній №6 від 31.01.2021;

- від 12.02.2021 №2398525/34975321 по податковій накладній №7 від 31.01.2021.

Зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні №3 від 14.01.2021, №4 від 21.01.2021, №5 від 21.01.2021, №6 від 31.01.2021, №7 від 31.01.2021, що складені Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕЗАР 2007» ().

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕЗАР 2007» () судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривен 00 копійок та з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривен 00 копійок.

У задоволенні вимоги щодо стягнення іншої частини витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «02» листопада 2021 року.

Суддя Р.В. Кисіль