Справа № 200/1022/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення заяви про встановлення судового контролю без задоволення

02 листопада 2021 р. Справа №200/1022/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача, подану в порядку ст.ст.382,383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

5 жовтня 2021 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, представником позивача подано письмову заяву в порядку ст.ст.382,383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021р. №200/1022/20-а,

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021р. №200/1022/20-а та зобов`язати відповідача у місячний строк подати звіт про виконання рішення суду до Донецького окружного адміністративного суду.

Подана заява обґрунтована тим, що згідно листа Управління від 12.04.2021 року №0574-03-8/12658 відповідачем виконано розрахунок заборгованості суми пенсії за період з 01.02.2015 року по 30.06.2019 року у загальній сумі 77 073,11 грн., яка потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. Позивач звертався до суду з позовом про стягнення вищевказаної заборгованості. Проте, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі №200/5473/21, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, закрито провадження у справі, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Враховуючи, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 200/1022/20-а відповідачем не виконується, то є усі правові підстави для визнання протиправною бездіяльністю відповідача, яка пов`язана із невиконанням рішення суду та встановлено судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 200/1022/20-а та зобов`язання відповідача у місячний строк подати звіт про виконання рішення суду до Донецького окружного адміністративного суду.

У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд заяви здійснюється у перший робочий день судді.

За змістом частини п`ятої ст. 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

В той же час нормами ст.382 КАС України не передбачений порядок вирішення заяв щодо подання звіту про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у спірному випадку розгляд заяви у судовому засіданні є правом, а не обов`язком суду.

За таких обставин, враховуючи достатність долучених до заяви доказів, диспозитивне право суду щодо призначення судового засідання та зміст частини третьої ст.166 КАС України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву в порядку письмового провадження.

Вирішуючи подану заяву, суд встановив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року у справі №200/1022/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.02.2015 року по 30.06.2019 року. Зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру, 35) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.02.2015 року по 30.06.2019 року. Звернуто до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року апеляційну скаргу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року у справі № 200/1022/20-а - повернуто заявнику.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року у справі №200/1022/20-а набрало законної сили 25.08.2020 року.

Листом від 12 квітня 2021 року Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на запит представника позивача повідомило про те, що управлінням виконано розрахунок суми пенсії за рішенням суду з 01.02.2015 по 30.06.2019 у загальній сумі 77 073,11 грн. Доплата за рішенням суду за період з 01.02.2015 по 30.06.2019 у розмірі 77 073,11 грн., як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, представник ОСОБА_1 звернувся з даною заявою до суду.

За змістом частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначеного вбачається, що виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2016 року у справі №К/800/40668/15.

З відповіді Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.04.2021 року вбачається, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року у справі №200/1022/20-а проведено розрахунок суми пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2019 у загальній сумі 77 073,11 грн., яка потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Частина друга статті 8 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», частина 2 статті 72 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частина четверта статті 3 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» закріплюють положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 №126, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено 360,0 млн. грн.

Як зазначає відповідач у листі від 12.04.2021 року, Головним розпорядником коштів, що мають соціальне спрямування, зокрема бюджету Пенсійного фонду України є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України та відповідно головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Щомісячно при виплаті поточної пенсії в управлінні формуються відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги на суму боргу.

У постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 07.11.2018 у справі №818/159/18, від 07.11.2019 у справі №560/523/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відповідно до частини п`ятої та шостої ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відтак, судом не встановлено протиправності рішень, дій чи бездіяльності Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, які б свідчили про ухилення від виконання рішення суду, у зв`язку із чим зава представника ОСОБА_1 у цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021р. №200/1022/20-а та зобов`язання відповідача у місячний строк подати звіт про виконання рішення суду до Донецького окружного адміністративного суду, то така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах віднесено до процесуальних питань, що пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, і врегульовано ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 8 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця).

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт також є формою забезпечення виконання судових рішень.

При цьому, на думку суду, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, суд звертає увагу, що виконання рішення суду, у випадку відмови відповідача виконати його в добровільному порядку, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, вказаний Закон наділяє державних виконавців під час виконання рішень певними важелями впливу на боржника, який не виконує судове рішення у встановлений строк.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не реалізовувала своє право на звернення до органів виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду у справі №200/1022/20-а.

Таким чином, на думку суду, позивачем не вжито дій щодо виконання рішення у примусовому порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», та матеріали справи не містять доказів того, що відповідач в межах виконавчого провадження не забезпечив повне виконання рішення суду.

В контексті викладеного, суд зазначає, що в заяві представника ОСОБА_1 в порядку ст.ст.382, 383 КАС України не наведено, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності потреби встановлення судового контролю наведена в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.10.2019 у справі № 826/6528/18.

З огляду на вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку ст.ст.382,383 Кодексу адміністративного судочинства України слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 382, 383, КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку ст.ст.382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 02 листопада 2021 року.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Перший апеляційний адміністративний суд.

Суддя П.В. Кочанова