Справа № 400/2608/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 р. № 400/2608/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського міського центру зайнятості, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Миколаївського обласного центру зайнятості про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Миколаївського міського центру зайнятості (надалі - відповідач), за участі третьої особи - Миколаївського обласного центру зайнятості про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 85 про поверненя незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 32 884, 12 грн.;

- зобов`язання Миколаївського міського центру зайнятості призначити (поновити) виплату допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 15.04.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2020 року звернулась до відповідача з заявою про надання статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю. Вказала про те, що з 06.07.2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги. Проте, 29.10.2020 року відповідачем прийнято наказ №85 про відшкодування коштів безробітною ОСОБА_1 виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості. Підставою для винесення спірного наказу стало те, що позивач перебувала у трудових відносинах з Благодійною організацією Благодійний фонд "Лакарі без кордонів" згідно договору ЦПХ з 01.06.2020 року. Вказала, що дійсно 01.06.2020 року між ОСОБА_1 (Виконавець) та Благодійною організацією Благодійний фонд "Лакарі без кордонів" (Замовник) був укладений договір про надання послуг №03/20. Згідно умов вказаного договору Виконавець у період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року надав відповідні послуги, а Замовник виплатив винагороду у розмірі 34 610, 00 грн. Вказала, що після 30.06.2020 року не залучалася до виконання даного договору та з 01.07.2020 року не отримувала доходу у відповідності до вказаного Договору. Вважає прийнятий відповідачем наказ протиправним та просить суд поновити виплату допомоги по безробіттю.

Ухвалою суду від 23.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.05.2021 року на виконаня ухвали суду від 23.04.2021 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано належним чином оформлену уточнену позовну заяву (з копією для відповідача) із зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи - Миколаївського обласного центру зайнятості; із зазначенням на боці кого, виступає третя особа з обґрунтуванням того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов`язки цієї особи.

Ухвалою від 21.05.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/2608/21 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 16 червня 2021 року.

07.06.2021 року за вх. № 665/21/06-45 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Миколаївського міського центру зайнятості надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1 було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Державної фіскальної служби України та виявлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 перебувала у договірних відносинах з БЛАГОДІЙНОЮ ОРГАНІЗАЦІЄЮ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ». Зокрема, відповідно до п. 7.1. Договору № 03/20 та п. 2. Додатку 1 до Договору № 03/20 цей Договір діє до 31 серпня 2021 року. Інформацію про те, що під час реєстрації в центрі зайнятості вона була зайнятою особою, а отже не мала права на статус безробітного та виплату допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 приховала, що спричинило незаконне отримання нею допомоги по безробіттю з 06.07.2020 року по 28.10.2020 року на загальну суму 32 884 грн. 12 коп. 29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості, згідно із вимогами п. 7 Порядку № 60/62, було прийнято наказ № 85 про повернення ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Крім того 29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості було прийнято наказ № НТ201029, яким серед іншого було вирішено: припинити реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної у зв`язку з встановленням факту подання нею недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку № 792; припинити виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про зайнятість населення", п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та п.п. 2 п.1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624 у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком № 792. Вказав, що Миколаївський міський центр зайнятості має право стягувати відповідно до законодавства кошти Фонду, у тому числі, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання їм соціальних послуг у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою або роботодавцем. Тобто оскаржуваний наказ було винесено Миколаївським міським центром зайнятості на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Разом з тим, 14.04.2021 року відповідачем було отримано від Київського міського центру зайнятості акт перевірки № 969 від 29.03.2021 року з якого встановлено, що БО БФ «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ» подано звітність до органів ДПС щодо дати закінчення відносин цивільно-правового характеру ОСОБА_1 30.06.2020 року. У той же день Миколаївський міський центр зайнятості прийняв наказ № 45, яким визнав свій наказ № 85 від 29.10.2020 року таким, що втратив чинність. Вказав, що листом № 544/2-21М повідомлено позивача про втрату чинності наказу № 85 від 29.10.2020 року.

Судове засідання, призначене на 16.06.2021 року, відкладено на 23.06.2021 року.

Ухвалою від 23.06.2021 року суд вирішив подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського міського центру зайнятості, за участі третьої особи - Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу № 85; зобов`язання вчинити певні дії, проводити в порядку загального позовного провадження та призначив по справі підготовче засідання на 18.08.2021 року.

Ухвалою від 18.08.2021 року суд продовжив шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №400/2608/21 на тридцять днів та відклав підготовче засідання по даній адміністративній справі на 22.09.2021 року.

Ухвалою від 22.09.2021 року закрив підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївського міського центру зайнятості, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу № 85; зобов`язання вчинити певні дії та призначив справу № 400/2608/21 до судового розгляду по суті на 22 вересня 2021 року на 12:10 год.

В судовому засіданні 22.09.2021 року предстаник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Представник третьої особи проти позову заперечив.

В судовому засіданні, призначеному на 22.09.2021 року, представники сторін клопотали про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник Миколаївського обласного центру зайнятості письмових пояснень щодо позову не надав.

Суд клопотання представників сторін задовольнив та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 28.10.2021 року суд в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 85 про поверненя незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 32 884, 12 грн. закрив провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з заявами учасників справи по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського міського центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю.

З 06.07.2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1 було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Державної фіскальної служби України та виявлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 перебувала у договірних відносинах з БЛАГОДІЙНОЮ ОРГАНІЗАЦІЄЮ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ». Зокрема, відповідно до п. 7.1. Договору № 03/20 та п. 2. Додатку 1 до Договору № 03/20 цей Договір діє до 31 серпня 2021 року. Інформацію про те, що під час реєстрації в центрі зайнятості вона була зайнятою особою, а отже не мала права на статус безробітного та виплату допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 приховала, що спричинило незаконне отримання нею допомоги по безробіттю з 06.07.2020 року по 28.10.2020 року на загальну суму 32 884 грн. 12 коп.

29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ № НТ201029, яким припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної у зв`язку з встановленням факту подання нею недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку № 792 та припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про зайнятість населення", п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та п.п. 2 п.1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624 у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком № 792.

29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ №85 про відшкодування коштів безробітною ОСОБА_1 виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості.

Вважаючи наказ Миколаївського міського центру зайнятості №85 про відшкодування коштів безробітною ОСОБА_1 виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості протиправним, позивач звернулася до суду із позовом про його скасування.

Вирішуючи вказаний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-ІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону № 1533-III загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з статтею 7 Закону № 1533-III видом забезпечення за цим Законом є, зокрема допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Приписи частини першої статті 22 Закону № 1533-III право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону № 1533-III застраховані особи мають право брати участь в управлінні страхуванням на випадок безробіття через своїх представників відповідно до цього Закону. Застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав.

Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Положеннями пп. 8 частини першої статті 31 Закону № 1533-III визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, визначено Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI (надалі - Закон №5067-VI, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону №5067-VI визначено, що:

- безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

- безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 5067-VI зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно статті 5 Закону №5067-VI держава гарантує у сфері зайнятості: вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; соціальний захист у разі настання безробіття; захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Відповідно до приписів ст. 43 Закону №5067-VI статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону № 5067-VI, передбачено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону. Згідно з ч. 3 цієї ж статті, відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

У свою чергу, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 5067-VI реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі зайнятості особи.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону № 5067-VI, визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (1533-14), пункту 16 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (509-12) та частини третьої статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), визначено Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62 (надалі - Порядок №60/62).

Відповідно до пункту 2 Порядку №60/62 розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Положеннями пункту 5 Порядку №60/62 визначено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

Згідно з п. 6 Порядку, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 7 Порядку № 60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Відповідно до пункту 4 Розділу V Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2019 року № 945 базові центри зайнятості у межах своїх повноважень видають накази організаційно-розпорядчого характеру.

Нормами п.п. 11 п. 9 Положення передбачено, що Миколаївський міський центр зайнятості має право стягувати відповідно до законодавства кошти Фонду, у тому числі, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання їм соціальних послуг у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою або роботодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського міського центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю.

З 06.07.2020 року ОСОБА_1 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1 було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Державної фіскальної служби України та виявлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 перебувала у договірних відносинах з БЛАГОДІЙНОЮ ОРГАНІЗАЦІЄЮ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ». Зокрема, відповідно до п. 7.1. Договору № 03/20 та п. 2. Додатку 1 до Договору № 03/20 цей Договір діє до 31 серпня 2021 року. Інформацію про те, що під час реєстрації в центрі зайнятості вона була зайнятою особою, а отже не мала права на статус безробітного та виплату допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 приховала, що спричинило незаконне отримання нею допомоги по безробіттю з 06.07.2020 року по 28.10.2020 року на загальну суму 32 884 грн. 12 коп.

29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ № НТ201029, яким припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної у зв`язку з встановленням факту подання нею недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку № 792 та припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України „Про зайнятість населення", п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та п.п. 2 п.1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624 у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком № 792.

Крім того, 29.10.2020 року Миколаївським міським центром зайнятості прийнято наказ №85 про відшкодування коштів безробітною ОСОБА_1 виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2021 року відповідачем було отримано від Київського міського центру зайнятості акт перевірки № 969 від 29.03.2021 року з якого встановлено, що БО БФ «ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ» подано звітність до органів ДПС, в якій визначено дату закінчення відносин цивільно-правового характеру з ОСОБА_1 , а саме 30.06.2020 року.

Отже, суд доходить висновку про те, що при заповненні заяви про надання статусу безробітного позивач надала правдиві відомості про те, що 01.07.2020 року вона є непрацевлаштованою.

14.04.2021 року Миколаївський міський центр зайнятості прийняв наказ № 45, яким визнав свій наказ № 85 від 29.10.2020 року про відшкодування коштів безробітною ОСОБА_1 виплачених, як допомогу по безробіттю та занесення її до дебіторської заборгованості таким, що втратив чинність.

Окрім того, судом встановлено, що 15.04.2021 року позивач зареєструвалася як фізична особа - підприємець.

Тобто, саме з 15.04.2021 року у позивача відсутнє право на отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції має бути забезпечене без дискримінації та за будь-якою ознакою. Вирішуючи спір суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (справа "Суомінен проти Фінляндії", Suominen v. Finland, №37801/97, п. 36, від 01.07.2003).

У справі "Будченко проти України" (рішення від 24.04.2014, заява №38677/06) ЄСПЛ нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати, таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними та ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, п. 50 рішення у справі Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, п. 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014). Справедливий суд, повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

У статті 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зазначено, що право на отримання страхових виплат мають застраховані особи. У відповідності до ст. 2 цього Закону, принципом державного страхування на випадок безробіття є надання державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що "принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії". У даному випадку базовий закон "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є законом прямої дії. Його норми є основоположними і не підлягають двоякому трактуванню або такому що перешкоджає застрахованій особі реалізувати своє законне право на соціальний захист визначений ст. 46 Конституції України.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що в досліджуваних правовідносинах встановлено, що відповідач протиправно припинив виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 29.10.2020 року, та приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст.9 КАС України та встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: скасування наказу Миколаївського міського центру зайнятості "Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та нормативними актами щодо їх застосування" від 29.10.2020 року № НТ201029 та зобов`язання Миколаївського міського центру зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 14.04.2021 року (включно).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Миколаївського міського центру зайнятості (вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 42559710) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Миколаївського обласного центру зайнятості про зобов`язання Миколаївського міського центру зайнятості призначити (поновити) виплату допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 15.04.2021 року - задовольнити частково.

Скасувати наказ Миколаївського міського центру зайнятості "Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та нормативними актами щодо їх застосування" від 29.10.2020 року № НТ201029 в частині припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітної та припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Зобов`язати Миколаївський міський центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті допомоги по безробіттю з 29.10.2020 року по 14.04.2021 року (включно).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського міського центру зайнятості (вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 42559710) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.10.2021 року.

Суддя Г.В. Лебедєва