Справа № 300/6211/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. справа № 300/6211/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.

представника позивача - Матвіїв С.І.,

представника відповідача - Карбінської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на суму 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні та стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Матвіїв Є.І., 18.10.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі по тексту також - відповідач, державна виконавча служба) про визнання протиправною бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на сумі 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні та стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Борис Ю.Б. (надалі по тексту також - державний виконавець Борис Ю.Б.) перебуває виконавче провадження №57169452 по примусовому виконанні виконавчого листа №461/3787/16-ц, виданого 21.08.2018 Галицьким районним судом м. Львова. В межах вказаного виконавчого провадження, 01.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в розмірі 66 087,57 гривень, що складає 20% суми заборгованості зі сплати аліментів в користь стягувачки ОСОБА_2 . За результатом оскарження позивачем в судовому порядку коментованої постанови, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019 у справі №300/2050/19 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області - Борис Ю.Б. про накладення штрафу ВП № 57169452 від 01.10.2019. Рішення суду від 06.10.2019, за наслідками апеляційного оскарження 03.03.2021 набрало законної сили. Втім, незважаючи на набрання законної сили рішення суду у справі №300/2050/19 в Автоматизованій системі виконавчого провадження постанова про накладення штрафу державним виконавцем не скасована, а виконавче провадження №57169452 в частині стягнення штрафу на суму 66 087,57 гривень не закінчено. За доводами позивача постанова про накладення штрафу від 01.10.2019 є окремим виконавчим документом, що перебуває на виконанні в Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління. Відтак, державний виконавець, одержавши постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №300/2050/19, якою залишено в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019, зобов`язаний закінчити виконавче провадження в частині стягнення штрафу на підставі скасованої постанови відповідно до вимог частини 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім вказаного, на переконання позивача, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача моральна шкода в розмірі 10 000,00 гривень, зважаючи на обсяг та тривалість протиправних діянь відповідача, його не об`єктивність та упередженість. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.10.2021, відкрито провадження у адміністративній справі за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України).

Судовий розгляд призначено на 01.11.2021 о 13:15 год. (а.с.137-138).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який із відповідними письмовими доказами надійшов у суд 28.10.2021 засобами електронного зв`язку. (а.с.149-179). Обґрунтовуючи правомірність дій щодо не закінчення провадження в частині ВП № 57169452 відповідач стверджує про не отримання державним виконавцем постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №300/2050/19, незважаючи на клопотання про надіслання її копії. Така постанова не надана відповідачу і сторонами виконавчого провадження, а тому підстави для скасування постанови про накладення штрафу та внесення відповідних дій в Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень відсутні. За вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, сума штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Втім, згідно пояснень відповідача, за виконавчим листом №461/3787/16-ц, що виданий 21.08.2018 Галицьким районним судом про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 14 500,00 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2016 до досягнення дитиною повноліття, стягнення аліментів до повноліття дитини не проведено. Таким чином відсутні й підстави для закінчення виконавчого провадження №57169452 в цілому. Окремі виконавчі дії за постановою про стягнення штрафу від 01.10.2019 державним виконавцем не проводились. Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, відповідач вказує на відсутність факту вчинення посадовими особами Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління, протиправних дій, та доказів які б засвідчували протиправність дій, а отже така вимога не підлягає до задоволення. З наведених підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

01.11.2021 представник позивача подала суду клопотання про долучення документів про склад і зміст наданої правничої допомоги, загальна вартість яких становить 12 870,00 гривень (а.с.180-216).

Представники позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Наголосила на тому, що так як постанова державного виконавця скасована в судовому порядку відповідач в силу вимог пункту 5 частини 1, частини 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язаний був закінчити виконавче провадження в частині скасованого постанови у виконавчому провадженні №57169452. За переконаннями представника позивача, відповідач, в порушення абзацу 15 підпункту 1 пункту 8 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 за №2432/5 (надалі по тексту також - Положення №2432/5), не ідентифікував постанову про стягнення штрафу від 01.10.2019 в системі обліку виконавчих документів Автоматизованої системи виконавчих провадження (надалі по тексту також - Система) за категорією стягнення (характером зобов`язання) - стягнення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, що позбавило виконавця можливості вирішити питання закінчення виконавчого провадження за правилами пункту 5 частини 1, частини 2 статті 39 коментованого Закону.

На думку представника позивача скасований в судовому порядку застосований відповідачем штраф на суму 66 087,57 гривень державним виконавцем безпідставно включений до загальної суми заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження №57169452. Такий перебіг подій порушує права позивача на вірне обчислення державним виконавцем зобов`язань за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Окрім вказано, представник позивача просила суд не враховувати поданий відповідачем відзив на позов, виходячи із того, що такий документ не відповідає положенням статей 162, 166 КАС України. Більше того, відповідач не надав його копію позивачу і не виконав вимоги суду, визначені в ухвалі про відкриття провадження у справі. Наполягала на не врахуванні такого відзиву і долучені до нього документи при розгляді справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав та мотивів, визначених у відзиві на позов. Як вважає представник відповідача, в березні 2021 року, так і до судового засідання у даній справі, Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) так і не отримав засвідчену у встановленому порядку постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 про перегляд в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 06.10.2019 у справі №300/2050/19. У зв`язку із вказаним державний виконавець не вчиняє жодних дій щодо спірної постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 у виконавчому провадженні №57169452, в тому числі не відображає будь-якої процесуальної дії і в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Згідно пояснень представника відповідача саме у зв`язку із цим державний виконавець не володіє інформацією про набрання законної сили судового рішення від 06.10.2019 у справі №300/2050/19, яким скасовано постанову відповідача про накладення на позивача штрафу в сумі 66 087,57 гривень в межах виконавчого провадження №57169452.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши доводи і аргументи позовної заяви, відзиву на позов, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено такі обставини.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.07.2016 у справі №461/3787/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 14 500 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.06.2016 до досягнення дитиною повноліття.

21.08.2018 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 18.07.2016 року у справі № 461/3787/16-ц.

Розглянувши заяву про примусове виконання 07.09.2018 державним виконавцем Долинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Борис Ю.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57169452 щодо примусового виконання виконавчого листа № 461/3787/16-ц, виданого 21.08.2018 року Галицьким районним судом м. Львова.

У подальшому, державним виконавцем Борис Ю.Б. при примусовому виконанні зазначеного виконавчого документу, за умов встановлення факту утворення (допущення) боржником заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суми відповідних платежів за один рік, яка згідно розрахунку державного виконавця станом на 01.09.2020 складала 330 437,86 гривень, 01.10.2019 винесено постанову про накладання штрафу на позивача у розмірі 66 087,57 гривень, що складає 20% від суми заборгованості в користь стягувачки ОСОБА_2 (а.с.33-34).

Коментовані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019 у справі №300/2050/19, яке набрало законної сили 03.03.2021.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019 у справі №300/2050/19 позов ОСОБА_1 задоволено (http://reestr.court.gov.ua/Review/92009253):

- визнано протиправними дії Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 в межах виконавчого провадження ВП № 57169452;

- визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Борис Ю.Б. про накладення штрафу ВП № 57169452 від 01.10.2019.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 300/2050/19 - без змін (http://reestr.court.gov.ua/Review/95378749).

Рішення у справі №300/2050/19 набрало законної сили 03.03.2019 (http://reestr.court.gov.ua/Review/92009253).

За змістом листа Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 за №10-09/809/21/04, наданого на адвокатський запит представника позивача Матвіїв Є.І., копія постанови суду від 03.03.2021 надіслана судом 10.03.2021 на електронну адресу Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (а.с.46).

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на момент звернення ОСОБА_1 18.10.2021 до суду із вказаним позовом, постанова державного виконавця про накладення штрафу ВП №57169452 від 01.10.2019 міститься серед переліку документів виконавчого провадження №57169452 (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors).

Позивач як боржник у виконавчому провадженні ВП №57169452, вважаючи протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження в частині скасованої рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №300/2050/19 постанови про накладення штрафу №57169452 від 01.10.2019 в сумі 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні, звернувся з цим позовом до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 за №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі по тексту також - Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) в силу вимог статті 1 Закону №1404-VIII являється сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (частина 1 статті 3 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Як визначено частинами 1 та 3 статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За приписами частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Аналізуючи наведені положення законодавства потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Як встановлено судом з матеріалів справи та Автоматизованої системи виконавчих проваджень державним виконавцем Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Борис Ю.Б. 07.09.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57169452 про примусове виконання виконавчого листа №461/3787/16-ц, виданого 21.08.2018 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 14 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 06.06.2016 (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) (а.с.156-157).

У зв`язку із допущення боржником заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суми відповідних платежів за один рік, яка згідно розрахунку державного виконавця станом на 01.09.2020 складала 330 437,86 гривень, в межах виконавчого провадження №57169452, 01.10.2019 державним виконавцем прийнято постанову про накладання штрафу на позивача у розмірі 66 087,57 гривень, що складає 20% від суми заборгованості в користь стягувачки ОСОБА_2 (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) (а.с.33-34).

Вказана постанова про накладення штрафу оскаржена боржником у судовому порядку, та за наслідком чого рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019 у справі №300/2050/19 визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця Борис Ю.Б. про накладення штрафу ВП №57169452 від 01.10.2019. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019 набрало законної сили 03.03.2021, за наслідками апеляційного оскарження (http://reestr.court.gov.ua/Review/92009253) (а.с.20-26, 27-31).

При цьому, заважаючи на те, що дані про скасовану судом постанову про накладення штрафу від 01.10.2019 відображаються в Автоматизованій системі виконавчого провадження та в мобільному додатку «Дія», позивач стверджує про обов`язок відповідача скасувати таку постанову та закінчити виконавче провадження №57169452 в частині скасованої постанови на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Досліджуючи такі доводи ОСОБА_1 та його представника, суд враховує наступне.

Згідно частин 1 і 4 статті 8 Закону №1404-VIII реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів, поряд з іншим, визначені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України від 02.042012 за №512/5 (надалі по тексту також - Інструкція №512/5).

За вимогами пунктів 1, 4, 5 виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону №1404-VIII, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону №1404-VIII, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець, серед іншого, виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Повертаючись до обставин справи, виконавче провадження №57169452 відкрите державним виконавцем по примусовому виконанні виконавчого листа №461/3787/16-ц, виданого 21.08.2018 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення із ОСОБА_1 аліментів.

В той же час, постанова про накладення штрафу №57169452 від 01.10.2019 прийнята відповідачем в межах виконавчого провадження №57169452 з виконання виконавчого листа №461/3787/16-ц від 21.08.2018, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями відповідача та не заперечується позивачем.

Так, відповідно до пунктів 8, 9 і 10 Інструкції №512/5 виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною 14 статті 71 Закону №1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції №512/5 та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону №1404-VIII, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Аналізуючи положення коментованої Інструкції з організації примусового виконання рішень, в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавцем штрафу з боржника проводиться після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. У випадку, якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону №1404-VIII, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню.

За змістом пунктів 1 і 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню можуть бути як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, так і постанови державних виконавців про накладення штрафу.

Як уже зазначалось судом вище по тексту рішення, у спірному випадку відповідач здійснює виконавче провадження №57169452 з виконання виконавчого листа №461/3787/16-ц від 21.08.2018, а постанова про накладення штрафу від 01.10.2019, яка скасована у судовому порядку, прийнята останнім в межах такого виконавчого провадження, та не являється окремим виконавчим документом. Така постанова не зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ, що підлягає виконанню.

На переконання суду, відображення в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відомостей щодо скасованої судом постанови про накладення штрафу від 01.10.2019, жодним чином не порушує права чи інтереси позивача, оскільки за наявною інформацією в даній системі, що також підтверджується доводами відповідача, державним виконавцем не вчинялись жодні виконавчі дії, в тому числі щодо стягнення суми штрафу.

Важливо відмітити й те, що представником позивача не наведено будь-якої норми права, встановленої законом чи нормативно-правовим актом, яка б визначала порядок чи обов`язок вилучення з Автоматизованої системи виконавчих проваджень постанови про накладення штрафу, яка прийнята в межах виконавчого провадження, та не являється окремим виконавчим документом.

Із долученого відповідачем розрахунку сплати аліментів (а.с.179), судом не встановлено включення державним виконавцем до заборгованості суми штрафу за постановою від 01.10.2019.

У випадку включення державним виконавцем суми штрафу, визначеної на підставі скасованої в судовому порядку постанови, такі дії відповідача будуть мати протиправний характер, та можуть будуть предметом оскарження в інших правовідносинах.

Водночас, слід відмітити, що ані норми Закону "Про виконавче провадження", ані положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, в тому числі Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 за №2432/5, не містять обов`язку державного виконавця, у випадку скасування в судовому порядку постанови про накладення штрафу, яка не являється окремим виконавчим документом, вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження в частині скасованої постанови чи будь-які інші дії по виключенню такої постанови із Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

У розглядуваному випадку позивач посилається на пункт 5 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, як на підставу для закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині постанови про накладення штрафу.

Втім суд вважає такі доводи представника позивача не обґрунтованими та безпідставними, так як такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, згідно приписів пункту 5 частини 1, частини 2 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Суд вкотре наголошує, що у виконавчому провадженні №57169452 здійснюється примусове виконання виконавчого листа №461/3787/16-ц, виданого 21.08.2018 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення із позивача аліментів.

Коментований лист виданий на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.07.2016, ухваленого у справі №461/3787/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з останнього на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 14500,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (http://reestr.court.gov.ua/Review/59001042).

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.07.2016, на підставі якого видано виконавчий лист, не скасоване, в тому числі відомості з приводу визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у суду відсутні.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах бездіяльності Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо не закінчення провадження в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на сумі 66 087,57 гривень.

В частині інших доводів позивача, доведених усно у власних поясненнях під час судового розгляду справи, суд відзначає наспіне.

Не можуть бути взятими до уваги аргументи представника позивача про порушення державним виконавцем абзацу 15 підпункту 1 пункту 8 Розділу І Положення №2432/5, так як ідентифікація постанови про стягнення штрафу від 01.10.2019 в системі обліку виконавчих документів Автоматизованої системи виконавчих провадження за відповідною категорією стягнення (характером зобов`язання), зокрема, стягнення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, у спірному випадку може бути вчинене відповідачем лише при умові виокремлення такої постанови в окреме виконавче провадження після завершення/закінчення основного виконавчого провадження №57169452.

Іншої умови вчинення виконавчих дій положення Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5 не передбачають.

Разом з тим, в силу правого регулювання абзацу 2 пункту 2 Розділу ІV Положення №2432/5 до Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Представник відповідача у відзиві на позов вказав, що державний виконавець так і не отримав засвідчену у встановленому порядку постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 про перегляд в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 06.10.2019 у справі №300/2050/19.

Втім суд не може взяти до уваги такі пояснення відповідача, виходячи із наступного.

По перше, у відповідь на адвокатський запит представника позивача Восьмий апеляційний адміністративний суд листом від 15.09.2021 за №10-09/09/21/04 повідомив, що постанова суду апеляційної інстанції від 03.03.2021 у справі №300/2050/19 (апеляційне провадження №А/857/15002/20) надіслано 10.03.2021 на електронну пошту відповідача - Долинського районного відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за адресою: з електронної пошти судді -доповідача, про що надано скриншот екрана комп`ютера з інформацією щодо відправлення зазначеної постанови.

Вказаний витяг із комп`ютера судді доповідача у справі №300/2050/19 (апеляційне провадження №А/857/15002/20) свідчить про обставину використання офіційної електронної поштової скриньки Відділу забезпечення роботи третьої судової палати Восьмого апеляційного адміністративного суду «Email: » та «» (а.с.46, 47).

У суду немає сумніву щодо достовірності коментованих доказів.

Під час проведення судового засідання суд поставив чітке запитання представнику відповідача (заступнику начальника Долинського районного відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Карбівській Лілії Миронівні) - чи надходила 10.03.2021 із офіційної поштової адреси Восьмого апеляційного адміністративного суду «Email: » та судді доповідача «» на електронну пошту відповідача «» засвідчена у встановленому порядку копія постанови від 03.03.2021 в електронному вигляді? Відповідаючи на вказане запитання представник відповідача не змогла спростувати обставину надходження на електронну поштову адресу (скриньку) виконавчої служби такої постанови суду. Зауважила, що зі слів відповідальної особи канцелярії (секретаріату) отриманий файл начебто був пошкоджений, що унеможливлювало його прочитання.

Суд не може врахувати як належні пояснення коментовані доводи представника відповідача, оскільки останні не підтвердженні жодними доказами.

У досліджуваному випадку суд покликається на положення Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 за №1829/5 (надалі по тексту також - Правила №1829/5).

Зокрема, у відповідності до пункту 1 Розділу ІІ Правил №1829/5 документи, що надходять до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця каналами електрозв`язку, поштою (телеграми, телефонограми, факсограми, факсимільні повідомлення, електронні документи), надаються особисто (у тому числі під час особистого прийому) або доставляються кур`єром, приймаються відповідальною особою органу державної виконавчої служби, приватним виконавцем або відповідальною особою приватного виконавця.

Згідно із пунктом 4 Розділу ІІ Правил №1829/5 у разі виявлення відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифа затвердження тощо), документ не реєструється (крім виконавчих документів), відправникові надсилається письмовий запит або його повідомляють про це телефоном. При цьому на документі робиться відповідна відмітка із зазначенням дати запиту (розмови телефоном), посади та прізвища особи, якій зроблено запит, підпису, ініціалів (ініціалу імені) та прізвища особи, яка здійснила запит.

У разі відсутності деяких вкладень, пошкодження конверта, упакування, що унеможливлює прочитання тексту документа, складається акт у двох примірниках, один з яких надсилається відправникові, інший - зберігається у відповідній справі за номенклатурою справ органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Реєстрація вхідної кореспонденції в силу правового регулювання пункту 6 Розділу ІІ Правил №1829/5 здійснюється шляхом внесення відповідальною особою органу державної виконавчої служби, приватним виконавцем (відповідальною особою приватного виконавця) відомостей до Системи, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично.

Представник відповідача не подала суду докази виконання положень пунктом 4 Розділу ІІ Правил №1829/5 як наслідок неможливості прочитання тексту документа - постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду, яка 10.03.2021 направлена на офіційну електронну адресу державної виконавчої служби.

Більше того, наявне у матеріалах справи клопотання відповідача від 29.07.2021 за №11181, адресоване у Восьмий апеляційний адміністративний суд, містить відомості про обізнаність державної служби щодо ухвалення апеляційним судом постанови від 03.03.2021 у справі №300/2050/19 (а.с.174). Тобто, державний виконавець чітко володів інформацією про дату ухвалення судового рішення і номер адміністративної справи.

Так, в силу вимог статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (надалі по тексту також - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

За приписами частини 1-3 статті 4 України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як встановлено судом із публічних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень за пошуком справи за №300/2050/19 у вказаному Реєстрі 10.03.2021 зареєстровано, а 11.03.2021 оприлюднено постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду в апеляційному провадженні №А/857/15002/20 (https://reestr.court.gov.ua/Review/95378757).

Постанова суду набрала законної сили 03.03.2021.

Встановлені судом обставини у своїй сукупності свідчать про таке:

- відповідач не спростував обставину надходження від суду апеляційної інстанції постанови від 03.03.2021;

- відповідач не довів власну неможливість бути обізнаний із 11.03.2021 про ухвалену постанову суду за допомогою публічних відомостей Єдиного державного реєстру судових.

Відтак, державний виконавець маю усі можливості на виконання абзацу 2 пункту 2 Розділу ІV Положення №2432/5 вирішити питання внесення до Системи відомості про рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у адміністративній справі №300/2050/19 та їх скановані копії.

Однак, у даній справі позивач не ставить питання про порушення державним виконавцем положень абзацу 2 пункту 2 Розділу ІV Положення №2432/5, а заявив вимогу про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на суму 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні, вичинену в супереч пункту 5 частини 1 статті 39, частини 2 статті 39 Закону №1404-VIII.

Такі мотиви обґрунтування позову не є тотожними, а є різним за змістом визначенням підстав для оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідача у даних спірних правовідносинах.

Зважаючи на те, що адміністративний позов підготовлений і поданий професійним фахівцем у галузі права - адвокатом, який також забезпечує представництво, суд не знайшов процесуальної можливості для застосування положень частини 4 статті 9 КАС України.

В будь-якому випадку позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання державну виконавчу службу вчинити дії у відповідності до приписів абзацу 2 пункту 2 Розділу ІV Положення №2432/5.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень, яка полягає у негативних емоціях позивача, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, та породжує почуття безнадійності у верховенстві закону, то суд, оцінивши аргументи позивача, дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає до задоволення з огляду на таке.

По перше, така вимога ОСОБА_1 є похідною від першої, для задоволення якої суд не знайшов правових підстав, у зв`язку із чим, відсутність у досліджуваних правовідносинах протиправної поведінки державного виконавця не може породжувати завдання шкоди, про відшкодування якої просить позивач.

Вирішення позитивно питання щодо стягнення моральної шкоди з суб`єкта вданих повноважень, серед іншого, є наслідком встановлення судом порушень прав, свобод чи інтересів особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності першого.

У спірному випадку суд не знайшов підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на суму 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні.

По друге, в обґрунтування позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач покликається на наступні обставини: отримання позивачем постанови про відкриття провадження лише 22.09.2018, незважаючи на її прийняття 07.09.2018; отримана позивачем постанова про відкриття провадження від 07.09.2018 не містила ідентифікатору доступу і тільки на адвокатський запит надана позивачу; винесення відповідачем постанов, якими обмежуються права позивача та які не надсилались останньому, а стали відомі із Автоматизованої системи виконавчих проваджень; розміщення постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 в системі тільки 10.06.2020, тобто більше ніж через пів року після її винесення; надання відповідачу доказів добровільної сплати аліментів, які останнім не враховані, або враховані частково тощо.

Суд зазначає, що такі доводи позивача не стосуються спірних правовідносин. Позивачем не наведено жодних обґрунтувань, яким чином бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019, завдала моральної шкоди.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Окрім того, правове регулювання відшкодування моральної шкоди також здійснюється частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, суд враховує роз`яснення, надані у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.

Відтак, оцінивши і проаналізувавши викладені позивачем доводи, суд вказує на недоведеність позивачем того, що оскаржуваними діями (бездіяльністю) відповідача йому заподіяно моральну шкоду, а саме позивач не надав належних пояснень та будь-яких доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Інші доводи позивача не доводять наявність правомірності дій державного виконавця в межах виконавчого провадження №57169452, що стосуються спірних правовідносин.

За такого правового врегулювання та з урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та у межах наданих йому повноважень, а тому відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження №57169452 в частині постанови про накладення штрафу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень згідно квитанції про сплату №47133 від 15.10.2021 (а.с.1).

Окрім цього, в матеріалах справи також наявні документи, оформлені належним чином, за змістом яких ОСОБА_1 надано послуги із професійної правничої допомоги, вартість яких становить 12 870,00 гривень (а.с.180-216).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягають стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 );

представник позивача - адвокат Матвіїв Єлизавета Ігорівна (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №21/1046, видане 06.11.2015), вул. Вербова, 15, м. Львів;

відповідач - Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (ідентифікаційний код юридичної особи 34536065), проспект Незалежності, 3, м. Долина, Долинський район, Івано-Франківська область, 77500.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.