Справа № 127/19361/21
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/202/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Ратушняк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції Регеши Олександра Валерійовича про скасування постанови серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції Регеши О.В. про скасування постанови серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2021 року позивачу був наданий термін для усунення недоліків, які він усунув у визначений судом строк.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 04 жовтня 2021 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 22 жовтня 2021 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що постановою інспектора 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Регеши О.В. серії ЕАО №4502636 від 18 липня 2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора поліції, бо вважає себе не винним, постанову серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора поліції фактичним обставинам справи.

Так, згідно з оскаржуваною постановою, він 18 липня 2021 року о 06.32 год. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 151 «А», керуючи транспортним засобом марки «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 "в"ПДР України - порушення правил користування ремнями безпеки.

Однак, того дня він їхав за кермом автомобіля і був пристебнутий ременем безпеки, зупинився на вимогу автомобіля патрульної поліції, який рухався з ввімкненими проблисковими маячками позаду його автомобіля. До його автомобіля підійшов працівник поліції і повідомив, що він не застосував покажчик повороту під час проїзду перехрестя (без зміни напрямку руху) та сказав надати документи і пройти з ним в службовий автомобіль для складання протоколу. Після зупинки, він відстебнув ремінь безпеки, надав документи і поліцейський виніс постанову. Інспектором не було оголошено текст постанови. Постанова складалася інспектором за відсутності доказів та показів свідків, які б фіксували порушення ним правил дорожнього руху. Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просить постанову серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП скасувати як незаконну.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача Регеши О.В. за довіреністю Химич Д.В. у судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Також надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме п.2.3 «в» ПДР України, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33, 284 КУпАП, інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи події, яка мала місце 18 липня 2021 року за участю сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ЕАО №4502636, 18 липня 2021 року о 06.32 год. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 151 «А», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3"в" ПДР України - порушення правил користування ременями безпеки.

Вимогами частини 5 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається зі змісту позову, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, стверджує, що правил дорожнього руху він не порушував, рухався в автомобілі з пристебнутим ременем безпеки. Твердження позивача ОСОБА_1 нічим не спростовуються.

Поліцейським при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В судовому засіданні були оглянуті відеозаписи події, яка мала місце 18 липня 2021 року за участю сторін, які були надані суду як доказ представником відповідача. Оглянуті відеозаписи не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інші допустимі докази в матеріалах справи відсутні, що свідчить про не доведення факту порушення позивачем п. 2.3 «в» ПДР України.

Оскаржувана постанова серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 та не підтверджується жодними іншими доказами.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 р. по справі №338/1/17.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції Регеши О.В. про скасування постанови серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні, який він сплатив при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 5 ст. 121, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції Регеши Олександра Валерійовича про скасування постанови серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4502636 від 18.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: