Справа № 640/15533/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Справа № 640/15533/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по призначенню, нарахуванню та виплаті пенсії на свій розсуд, всупереч бажанню Позивача про призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХХІ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення і не нарахування та невиплати із 03.07.2019 пенсії Позивачу як пенсіонеру військовослужбовцю, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з нарахуванням за бажанням Позивача з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року як це визначено ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХХІ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до заяви Позивача від 03.07.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити Позивачу з 03.07.2019 державну (основну) пенсію по інвалідності відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХХІ, як норми прямої дії, з нарахуванням за бажанням Позивача виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом, (а не іншим підзаконними актами), на 1 січня відповідного року, (який з 01.01.2020 становить 5х4732,00=23615,00 грн), а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії»;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві різницю між належною до сплати відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХХІ, та фактично виплаченою пенсією за період з 03.07.2019 по 12.05.2020 в сумі: 129 313,75 грн (сто двадцять дев`ять тисяч триста тринадцять гривень 75 коп.).

Мотивуючи позовні вимоги, Позивач вказав, що у липні 2019 він звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХХІ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак Відповідач заяву не задовольнив та протиправно, на власний розсуд, призначив йому пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України № 796-ХХІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині протиправності не призначення пенсії Позивачу відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають задоволенню, оскільки пенсія Позивачу виплачується у розмірі, який розрахований відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210, яким регулюється призначення пенсії за ч. 3 ст. 59 вказаного Закону.

Також суд вказав, що зазначення у протоколах перерахунку пенсії умови призначення «ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не впливає на розмір пенсії Позивача, оскільки такий розмір розраховано за формулою відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210, за якою розраховується саме пенсія за ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив питання пов`язане з діями і бездіяльністю Відповідача, які порушують законне право на вибір пенсійного забезпечення, як передбачено п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, вказав, що суд першої інстанції визнав право Позивача на призначення пенсії за ч. 3 ст. 59 вказаного Закону, натомість відмовив у задоволенні позовних вимог, тобто висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначив, що положення п. 9-1 Постанови КМУ №1210 суперечать вимогам, передбаченим у ч. 3 ст. 59 Закон України № 796-ХІІ, оскільки визначає порядок використання формули для розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, якого не передбачено у ч. 3 ст. 59 Закон України № 796-ХІІ, однак суд першої інстанції на це увагу не звернув.

Також зазначив, що суд першої інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.02.2020 у зразковій справі № 520/1972/19.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Скаржника та правильності висновків суду першої інстанції.

Водночас у відзиві Відповідач звертає увагу на те, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, до яких належить Позивач, мають право на обчислення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХХІ та п. 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 06.08.2019. Строк дії довічно.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 08.12.2008, Позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

Відповідно до копії маршрутного листа Головного управління МВС України по Київській області від 18.05.1998 № 20/Ш-0173 капітан міліції ОСОБА_1 при участі в заходах з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС знаходився в 30-км зоні (зоні відселення) в 1986 році з 01.06 по 11.06. Кількість днів - 11. Номер наказу 0168-86.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 148927 Позивачу вперше безстроково встановлено другу групу інвалідності з 19.04.1995 по захворюванню, пов`язаному з виконанням службових обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС. Зв`язок захворювань з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується постановою Центральної військово-лікарської комісії МВС України (протокол № 5 від 14.02.1995).

03.07.2019 Позивач звернувся до Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва із заявою щодо встановлення йому розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням 02 від 01.08.2019 ГУ ПФУ в м. Києві Позивачеві призначено пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 03.07.2019.

10.03.2020 Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою щодо отримання повного розрахунку пенсії, яку Позивач буде отримувати в разі її призначення за ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

24.03.2020 ГУ ПФУ в м. Києві листом за № 4900/6714/Ш-02/8-2600/20 повідомило Позивача про те, що він перебуває на обліку в ГУ та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи в розмір відшкодування фактичних збитків внаслідок Чорнобильської катастрофи, розраховану з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2019. Матеріали пенсійної справи перевірені, розрахунок пенсії відповідає чинному законодавству.

12.05.2020 Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

19.05.2020 ГУ ПФУ в м. Києві листом за № 2600-0304-8/62930 повідомило Позивача, що його пенсійна справа перевірена та розрахунок пенсії відповідає чинному законодавству.

Не погоджуючись із відмовою Відповідача в перерахунку пенсії, Позивач звернувся з цим позовом до суду.

Нормативно-правове обґрунтування.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до примітки до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», регламентується Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок №1210).

Відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210 за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс*Кзс*Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс=Зп(мін)*5/Зс1, де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Висновки суду апеляційної інстанції.

З сукупного аналізу норм вбачається, що ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження служби.

Суд першої інстанції встановив, що на момент участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: в період знаходження Позивача в зоні ЧАЕС в період 01.06.1986 по 11.06.1986, останній проходив військову службу в органах внутрішніх справ (міліції), а тому відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 9-1 Порядку № 1210.

Відповідно до протоколів про перерахунок пенсії станом на 25.11.2019, 29.04.2020, 10.06.2020 та листів ГУ ПФУ у м. Києві № 15006-14922/Ш-02/8-2600/20 від 09.07.2020 пенсія Позивачу рахується як призначена відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але розрахована відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210.

З аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що пенсії, призначені відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мають розраховуватися відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги частині протиправності не призначення пенсії Позивачу відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають задоволенню, оскільки пенсія Позивачу виплачується у розмірі, який розрахований відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210, яким регулюється призначення пенсії за ч. 3 ст. 59 вищевказаного Закону.

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки вимога про зобов`язання Відповідача призначити Позивачу пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є похідною від згаданої вимоги, то остання задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про розрахунок Позивачу пенсії виключно в розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (без застосування формули, зазначеної в постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), то колегія суддів зазначає таке.

Пункт 9-1 Порядку № 1210 прийнятий на реалізацію норми ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підлягає застосуванню до осіб, на яких поширюється дія ч. 3 ст. 59 вказаного Закону.

Судом першої інстанції встановлено, що пенсію Позивачу перераховано за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв / 100), визначеною п. 9-1 Порядку № 1210.

Отже, формулу, за якою пенсія Позивача перерахована у цьому випадку, визначено пунктом 9-1 Порядку № 1210. Цією нормою передбачено застосування для обчислення пенсії трьох складових: середнього показника середньої заробітної плати (доходу), середньомісячного коефіцієнта заробітної плати та розміру відшкодування фактичних збитків. Іншого способу (формули) для обчислення пенсії по інвалідності особам з числа учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи чинним законодавством не передбачено.

Колегія суддів зауважує, що п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, враховується при обчисленні пенсії для розрахунку значення «Кзс» - середньомісячного коефіцієнту заробітної плати.

Тому, вимога Позивача про необхідність перерахувати його пенсію, виходячи безпосередньо з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати є безпідставною, оскільки п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати є не сталою величиною, з якої визначається розмір пенсії, а лише складовою формули для визначення середньомісячного коефіцієнту заробітку, з якого проводиться обчислення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, являє собою вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку № 1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера із врахуванням його особливостей.

Отож, Позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ та 9-1 Порядку № 1210, оскільки за цими правовими нормами передбачені частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ пенсії обчислюються саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, але не встановлюються в розмірі шляхом множення розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на відповідний період часу, на визначену в законі кратність, і без застосування механізму обчислення цих пенсій, визначеного пунктом 91 Порядку № 1210.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 травня 2021 року у зразковій справі № 520/1972/19.

Отже, пенсія Позивачу перерахована відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням формули, відображеної у п. 9-1 Порядку № 1210.

Зазначення у протоколах перерахунку пенсії умови призначення «ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не впливає на розмір пенсії Позивача, оскільки такий розмір розраховано за формулою відповідно до п. 9-1 Порядку № 1210, за якою розраховується саме пенсія за ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не дослідив питання пов`язане з діями і бездіяльністю Відповідача, які порушують законне право на вибір пенсійного забезпечення, як передбачено п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з абз. 2 п. 13 Прикінцевих положень вказаного Закону У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Отже, ця норма передбачає право вибору пенсіонера за відповідним законом отримувати пенсію, а не за окремими статтями відповідного закону, як вважає Позивач.

Оскільки, Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, зокрема про зобов`язання відповідача призначити пенсію по інвалідності відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХХІ виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а не іншим підзаконними актами, то суд обґрунтовано не надавав оцінку бездіяльності Відповідача щодо права Позивача на вільний вибір пенсійного забезпечення.

Аргумент скаржника про неврахування судом першої інстанції, що положення п. 9-1 Постанови КМУ №1210 суперечать вимогам, передбаченим у ч. 3 ст. 59 Закон України № 796-ХІІ, адже визначає порядок використання формули для розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, якого не передбачено у ч. 3 ст. 59 Закон України № 796-ХІІ, є безпідставним, оскільки Закон № 796-XII не містить положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, при цьому Закон передбачає проведення розрахунку пенсії в порядку, передбаченому КМУ, за формулою, у якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Щодо доводів Позивача про неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.02.2020 у зразковій справі № 520/1972/19, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки правовідносини сторін у справі № 520/1972/19 та у справі, яка розглядається, не є подібними. Так, у справі № 520/1972/19 спірним питанням було, чи поширює свою дію частина третьої статті 59 Закону № 796-XII не тільки на військовослужбовців дійсної строкової служби, але й військовослужбовців із числа військовозобов`язаних, призваних на військові збори. Натомість, у справі, яка розглядається, спірним питанням є призначення пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, виключно, в розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати без застосування формули, зазначеної в постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає з підстав, наведених вище.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, суд першої інстанції повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року - без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова