Справа № 460/2183/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2021 року м. Рівне №460/2183/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області
доДубенського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)
про зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (далі - позивач) звернулося з позовом до Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (далі - відповідач) про зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- зобов`язати відповідача визнати кредиторські вимоги в сумі 50977,00грн нараховані як капіталізовані платежі по страхових виплатах та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.09.2016 з працівницею Дубенського районного територіального центру ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом із смертельним наслідком. У зв`язку з цим, страхову виплату від Фонду отримує ОСОБА_2 , матір потерпілої ОСОБА_1 як особа, яка перебувала на її утриманні. Вказана особа отримує страхові виплати у відокремленому підрозділі Управління. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач з 16.12.2020 перебуває у стані припинення. Позивач вказав, що згідно з вимогами чинного законодавства у випадку ліквідації страхувальників фінансування витрат Фонду здійснюється за рахунок капіталізованих платежів. Виплата коштів по капіталізованих платежах можлива лише після визнання кредиторських вимог Фонду та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу. Відтак, Управлінням було підготовлено заяву про визнання кредитором по капіталізованих платежах від 25.01.2021. Проте, жодної відповіді на заяву від відповідача не надійшло, що зумовило звернення з позовом до суду.

Ухвалою суду від 25.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

14.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що у зв`язку отриманням грошових вимог від виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області відповідач звернувся до Дубенської районної державної адміністрації та Дубенської районної ради про виділення таких коштів. Проте, відповідачу було відмовлено.

23.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої просив позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що всупереч вимогам ч.6 ст.105 Цивільного кодексу України відповідач не розглянув заяву Управління та ухилився від її розгляду, що відповідно до ч.3 ст.112 Цивільного кодексу України є підставою для подання позову.

Розглянувши позовну заяву, відзив та відповідь на відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дубенський районний територіальний центр соціального обслуговування з 16.12.2020 перебуває в стані припинення (запис номер 021000467 від 16.12.2020, підстава: внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації). Граничний термін подачі кредиторами вимог до боржника зазначено 17.02.2021.

09.09.2016 близько о 10:25год. з працівником Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування, ОСОБА_1 , стався нещасний випадок, при виконанні останньою трудових обов`язків, що підтверджується актом від 20.02.2017 (а.а.с.5-8).

Відділення виконавчої дирекції у Дубенському районі Рівненської області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України постановою "Про взяття на облік осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, та реєстрацію страхових випадків" від 15.03.2017 №1705/254/25411С, матір померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 взято на облік, як особу, яка має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого з 07.09.2016 (а.с.9).

Відділення виконавчої дирекції у Дубенському районі Рівненської області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України постановою "Про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого" від 15.03.2017 №1705/254/254/01 ОСОБА_2 призначено щомісячну страхову виплату у розмірі 627,14грн з 07.09.2016 безстроково (а.с.10).

Дубенське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області постановою "Про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 Закону особам, які мають на це право у разі смерті потерпілого" від 22.04.2020 №1702/254/254/336 ОСОБА_2 продовжило раніше призначену щомісячну страхову виплату в розмірі 1084,12грн з 01 березня 2020 року безстроково (а.с.11).

25.01.2021 позивач надіслав голові комісії з припинення Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) заяву про визнання кредитором по капіталізованих платежах на суму 50977,00грн. До заяви додано копію акта від 20.02.2017 №1, копію постанови про взяття на облік осіб, які мають право на страхові виплати від 15.03.2017, копію постанови про призначення щомісячної страхової виплати від 15.03.2017, копію постанови про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати від 21.04.2020, копію розрахунку потреби в капіталізації коштів Дубенського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, витяг з ЄДРПОУ (а.а.с.13-14).

Відповідь від Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на вказану заяву до позивача не надійшла.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).

Згідно зі ст.3 Закону №1105-ХІV, соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві; 8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 9) цільового використання коштів соціального страхування; 10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 4 Закону №1105-XIV, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Джерела формування коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначені у ст.11 Закону №1105-XIV, до яких, зокрема, належать капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавством України передбачено, що підприємства, установи, організації, у разі їх ліквідації, не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів.

Капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам здійснюється відповідно до Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 (далі - Порядок №986).

Згідно з пунктом 2 Порядку №986, термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством (пункт 3 Порядку №986).

За змістом пункту 4 Порядку №986, капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином, зокрема, щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності.

Пунктами 6-8 Порядку №986 встановлено, що капіталізація платежів для забезпечення витрат на одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого проводиться у розмірах, що встановлюються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Нарахування такої виплати здійснюється на підставі висновку лікувального закладу щодо можливості настання стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності. У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації. Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Таким чином, наведеними нормами законодавства страхувальника зобов`язано проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації, а не тільки у випадку ліквідації внаслідок банкрутства, але й з інших підстав, передбачених законодавством, та не залежно від вини у настанні нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частиною 3 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Відповідно до ч.6 ст.105 Цивільного кодексу України, кожна окрема вимога кредитора, зокрема, щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Порядок припинення юридичної особи шляхом ліквідації юридичної особи встановлений ст.111 Цивільного кодексу України.

Частиною 8 статті 111 Цивільного кодексу України визначено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до ч.9 ст.111 Цивільного кодексу України, виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів); у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що відповідно до поданого позивачем розрахунку по капіталізації платежів, необхідних для проведення страхових виплат члену сім`ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві, що стався в Дубенському районному територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг), станом на 01.01.2021 загальна потреба в капіталізації платежів для отримувача страхових виплат становить 50977,00грн (а.с.12).

Заперечень щодо правильності обчислення суми капіталізованих платежів відповідач не надав.

На час звернення позивача до суду сума капіталізованих платежів у розмірі 50977,00грн відповідачем не сплачена, передавальний акт відповідачем не складено і, відповідно, суму заборгованості перед позивачем до нього не включено. Доказів вчинення зазначеного станом на 28.10.2021 відповідачем суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на те, що обставини, наведені позивачем у позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області до Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) про зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Зобов`язати Дубенський районний територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) визнати кредиторські вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області в сумі 50977 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот сімдесят сім гривень) гривні 00 копійок нараховані як капіталізовані платежі по страхових виплатах отримувачу таких виплат, та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (вул.Кавказька, буд.2, м.Рівне, 33028, ідентифікаційний код юридичної особи: 41313357).

Відповідач: Дубенський районний територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (вул.Шевченка, буд.27, м.Дубно, Рівненська область, 35600, ідентифікаційний код юридичної особи: 21094659).

Рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя О.М. Дудар