Справа № 460/13265/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2021 року м. Рівне №460/13265/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненський області про:

визнання протиправною відмови у перерахунку та виплаті із 01.07.2021 пенсії позивача відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи із 87% заробітної плати в загальній сумі 17938,60 грн, відображеної у довідці про заробітну плату від 11.06.2021 №17-0009/52462, виданій Національним банком України;

зобов`язання перерахувати та виплатити починаючи із 01.07.2021 пенсію позивача відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи із 87% заробітної плати в загальній сумі 17938,60 грн, відображеної у довідці про заробітну плату від 11.06.2021 №17-0009/52462, виданій Національним банком України.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначила, що з 09.08.2005 вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, що призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII. На виконання постанови Рівненського міського суду від 08 листопада 2016 року у справі №569/10211/16-а пенсія позивача перераховувалась у зв`язку з підняттям посадових окладів працюючих працівників Національного Банку України з 01.08.2016 на підставі довідки НБУ від 02 серпня 2016 року №60-0042/1404. З того часу, як повідомила позивач, відповідач добровільно її пенсійної виплати не перераховував і жодним чином не підвищував у зв`язку з чим, 01.07.2021 вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі Довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої Національним банком України вих. №17-0009/52462 від 11.06.2021.

Позивач вказала, що листом від 29.07.2021 №8684-8675/М-02/8-1700/20 відповідач відмовив їй у перерахунку пенсії з посиланням на те, що згідно з пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, збережено право державних службовців лише на призначення (а не перерахунок) пенсії на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

ОСОБА_1 вважає відмову відповідача в перерахунку призначеної пенсії державного службовця протиправною, а тому звернулась до суду з позовною заявою.

Відповідач позов не визнав, подавши надійшов відзив на позову за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно з п. 4-7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 особам, пенсії/щомісячне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України, зокрема, «Про державну службу», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Відтак, перерахунок пенсії державним службовцям скасований, таких осіб Пенсійні органи автоматично переводять на загальну пенсію за віком після перевищення її розміру над розміром пенсії державного службовця.

Отже, на думку відповідача, у зв`язку зі скасуванням положень законодавства, яким було встановлено порядок та умови здійснення перерахунку пенсії державних службовців, відсутні підстави для перерахунку розміру пенсії позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Ухвалою від 27 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України.

Відповідно до ст. 263 КАС України, справа розглядається судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні)

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 09.08.2005 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, яка призначена їй як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

Постановою Рівненського міського суду від 08 листопада 2016 року у справі №569/10211/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, правонаступником якого є відповідач, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати моєї пенсії згідно із законом України «Про державну службу» виходячи із 87% від заробітної плати, що значиться в довідці Національного банку України від 02 серпня 2016 року №60-0042/1404.

Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про державну службу» виходячи із 87% від заробітної плати, що значиться в довідці Національного банку України від 02 серпня 2016 року №60-0042/1404 починаючи з 01 серпня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до положень КАС України.

На виконання вказаної постанови Рівненського міського суду від 08 листопада 2016 року у справі №569/10211/16-а, відповідачем здійснено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , а обчислений на підставі такої постанови розмір пенсії виплачується їй із 01.08.2016 по даний час.

Вказані обставини сторонами не заперечуються та не є спірними у даній справі.

На підставі та відповідно до Положення про оплату праці (заробітну плату) працівників Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10.07.2015 №456, прийнято рішення Правління Національного банку України від 28.05.2021 №19/ДСК Літер «В» «Про внесення зміни до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2018 року №355-рш/ДСК літер «В», яким підвищено посадові оклади працюючим службовцям Національного банку України, у зв`язку з чим, Національним банком України видано позивачу довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію вих. №17-0009/52462 від 11.06.2021.

01.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії за віком згідно із Законом України «Про державне службу», виходячи із 87% заробітної плати, який враховувався при призначенні пенсії на підставі Довідки про заробітну плату, виданої Національним банком України вих. №17-0009/52462 від 11.06.2021.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 29.07.2021 №8684-8675/М-02/8-1700/20 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з тих підстав, що згідно з пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, збережено право державних службовців лише на призначення (а не перерахунок) пенсії на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в перерахунку призначеної пенсії державного службовця, позивач звернулася до суду.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), який був чинний на момент призначення позивачу пенсії 09.08.2005.

Згідно зі ст.37-1 вказаної редакції Закону №3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за ним Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, то втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII (далі - Закон №76-VIII).

Згідно з п. 11 цього Закону №76-VIII текст ст. 37-1 №3723-ХІІ викладений у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців, станом на дату виходу позивача на пенсію державного службовця, був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».

Пунктом 4 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2002 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержану заробітну плату на момент перерахунку;

іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

На момент призначення позивачу пенсії, постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» була чинна.

Постановою Рівненського міського суду від 08 листопада 2016 року у справі №569/10211/16-а було встановлено наступне (далі цитується мотивувальна частина вказаної постанови): «Отже, позивач набув право на перерахунок пенсії згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» на підставі наданої довідки.

Зміни, які були внесені до Закону України «Про державну службу» стосуються призначення пенсії, тоді як підстави та порядок перерахунку пенсії державним службовцям регулює ст.37-1 цього ж Закону, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Законів №213-VІІІ та №1166-VІІ не зазнали змін.

Прикінцеві положення №213-VІІІ стосуються порідку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії є ст.37-1 Закону України «Про державну службу» та Постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача саме з приводу перерахунку вже призначеної пенсії, то будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цим змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі».

Єдиний державний реєстр судових рішень містить відомості, що постанова Рівненського міського суду від 08 листопада 2016 року у справі №569/10211/16-а набрала законної сили 31.01.2017 і не скасована в апеляційному або ж касаційному порядку.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, на правовідносини щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 не поширюються зміни в чинному законодавстві, якими скасовано перерахунок пенсійних виплат державних службовців. Зазначені обставини встановлені постановою суду, яка набрала законної сили.

Рішенням Правління Національного банку України від 28.05.2021 №19/ДСК Літер «В» «Про внесення зміни до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2018 року №355-рш/ДСК літер «В», яким підвищено посадові оклади працюючим службовцям Національного банку України.

Позивачу Національним банком України видано Довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію вих. №17-0009/52462 від 11.06.2021.

Таким чином, державою в особі Національного банку України визнано за позивачем право на перерахунок її пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням посадових окладів працюючих працівників НБУ з червня 2021 року.

Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», а згодом і постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» визнана такою, що втратила чинність, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622.

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і за Законом №3723-ХІІ.

Відтак, звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод» Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11.10.2005 №8-рн/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання) констатував, що міст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь- яких інших кількістю вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз. 5, 6 пункту 4).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 роз`яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України.

Так, Конституційний Суд України вважає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав і свобод є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У зв`язку з ним Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх в дії, внесення змін до них і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Таким чином, скасування п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», а згодом і визнання вказаної постанови такою, що втратила чинність, є скасуванням права позивача на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії ст.22 Конституції України.

У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

Право на призначення та виплати пенсії, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у значенні цього положення, отже, не призначення та невиплата пенсії є втручанням у моє право на мирне володіння майном.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, висловлених у рішенні від 30 квітня 2013 року справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Сук проти України" від 10.03.2011 (за заявою №10972/05), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

В даному випадку є підстави стверджувати про наявність "законних сподівань", оскільки наявний у позивача стаж роботи на посадах в органах державної служби передбачає право на перерахунок раніше призначених пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а нові норми законодавства фактично звужують право на перерахунок та виплату пенсії в належному розмірі.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Таким чином, відмова відповідача у перерахунку пенсії вчинена у спосіб, що не відповідає ст.22 Конституції України та ст.37-1 Закону №3723-ХІІ, якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає або суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання про перерахунок пенсії державного службовця підлягає застосуванню Закон №3723-ХІІ, а саме нормативні положення ст. 37-1 Закону №3723-ХІІ, які були чинними на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням заробітної плати державних службовців.

Відповідно до п.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт. який мас вищу юридичну силу.

У даному випадку, вищу юридичну силу має Закон №3723-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), яким передбачено проведення перерахунку пенсії державних службовців.

Конституційний Суд України в п. 3 рішення №3-рп/2012 від 25.01.2012 констатував, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади» виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

З огляду на вказане вище, відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , оформлена у вигляді листа від 29.07.2021 №8684-8675/М-02/8-1700/20, є протиправною з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України.

Суд вважає, що з метою дотримання принципу верховенства права, недопущення погіршення, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, перерахунок та виплату пенсії позивачу слід здійснювати починаючи із 01.07.2021 відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи із 87% заробітної плати в загальній сумі 17938,60 грн, відображеної у довідці про заробітну плату від 11.06.2021 №17-0009/52462, виданій Національним банком України.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (категорія справи 826/4418/14), вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, слід зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 01.07.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, виходячи із 87% від загальної суми заробітної плати, відображеної у довідці про заробітну плату від 11.06.2021 №17-0009/52462, виданій Національним банком України.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненський області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненський області у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, виходячи із 87% заробітної плати, відображеної у довідці про заробітну плату від 11.06.2021 №17-0009/52462, виданій Національним банком України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненський області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 починаючи із 01.07.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, виходячи із 87% від загальної суми заробітної плати, відображеної у довідці про заробітну плату від 11.06.2021 №17-0009/52462, виданій Національним банком України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненський області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністратив-ного суду.

Повний текст рішення складений 02 листопада 2021 року

Суддя Д.Є. Махаринець