Справа № 520/3580/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 р.Справа № 520/3580/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 15.06.21 року по справі № 520/3580/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій просив суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р. протиправною;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р., тобто за час з 23.07.2020 р. по 12.08.2020 р., на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за 19 календарних днів у розмірі 7752, грн. (сім тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні).

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що внаслідок несвоєчасного виконання рішення у справі №520/4991/2020, а саме поновлення його на посаді лише 12.08.2020 року, в той час, як рішенням суду було його поновлено з 17.03.2020 року, відповідач протиправно допустив бездіяльність щодо не нарахування та не виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р., тобто за час з 23.07.2020 р. по 12.08.2020 р., на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за 19 календарних днів у розмірі 7752, грн. (сім тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити у повному обсязі. Зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 Головним управлінням Національної поліції в Харківській області було видано наказ від 12.08.2020 №242 о/с про поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 18.03.2020, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця позивачеві нараховано в серпні 2020 року грошові кошти у сумі 7532,16 грн. Крім того, у серпні 2020 року за період з 12.08.2020 по 31.08.2020 позивачу вже було виплачено грошове забезпечення у сумі 10186,75 грн. за фактично відпрацьований час. Вказує, що з листа УФЗБО Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.07.2021 № 3024/119- 29/02-2021 вбачається, що ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 по справі №520/4991/2020 було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2020 по 11.08.2020, тобто по день видання наказу про поновлення на службі згідно рішення суду. Вважає, що оскільки позивач отримав середній заробіток за час вимушеного прогулу включно до дня поновлення на посаді, тобто до моменту видання наказу про поновлення - 12.08.2020, то суд першої інстанції протиправно зобов`язав відповідача повторно виплатити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період, за який вже було нараховано та виплачено грошове забезпечення. Зазначає, що невидання наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області негайно в день поновлення позивача на службі жодним чином не порушувало прав позивача, оскільки позивач отримав грошове забезпечення з дня звільнення (18.03.2020) по день поновлення на посаді (12.08.2020). Вказує, що з боку відповідача жодних прав позивача не порушувалось,

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги спростовані зазначеними ним обставинами, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року по справі №520/3580/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника без задоволення.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року по справі №520/4991/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 20.02.2020 № 143 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 17.03.2020 № 59 о/с в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 17.03.2020 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 18.03.2020.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2020 по день фактичного поновлення на службі в Головному управлінні Національної поліції України в Харківській області у розмірі 35497 (тридцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 74 коп.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Позивач, вважаючи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р. протиправною, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконав рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/4991/2020 несвоєчасно, що є підставою для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За статтею ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України унормовано, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно висновків Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі уважається виконаним із дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17.07.2019 року по справі №825/1281/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 13.03.2020 року по справі №817/1375/17.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно зі статтею 236 КЗпП проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року по справі №520/4991/2020 (залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 р.) було, зокрема поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 18.03.2020. При цьому, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Відповідно до витягу із наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 12.08.2020 р. №242 о/с "По особовому складу" позивача було поновлено на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 18.03.2020, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі №520/4991/2020.

Відповідно з огляду вказане вище, відповідачем по справі було несвоєчасно виконано зазначене рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді, що є в розумінні ст.236 КЗпП України правовою підставою для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів даної справи вбачається, що відповідачем, зокрема на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року по справі №520/4991/2020 виплачувалися грошові кошти в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в серпні 2020 р. Також, в серпні 2020 р. позивачу виплачувалося грошове забезпечення.

Разом з тим, матеріали даної справи не містять доказів, які б підтверджували виплату відповідачем ОСОБА_1 саме середнього заробітку за час затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року по справі №520/4991/2020 в частині поновлення на роботі у відповідності до ст.236 КЗпП України.

При цьому, щодо доводів апеляційної скарги про те, що з листа УФЗБО Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.07.2021 № 3024/119- 29/02-2021 вбачається, що ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 по справі №520/4991/2020 було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2020 по 11.08.2020, тобто по день видання наказу про поновлення на службі згідно рішення суду, а тому оскільки позивач отримав середній заробіток за час вимушеного прогулу включно до дня поновлення на посаді, тобто до моменту видання наказу про поновлення - 12.08.2020, то суд протиправно зобов`язав відповідача повторно виплатити суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період, за який вже було нараховано та виплачено грошове забезпечення, то колегія суддів відхиляє такі доводи, як необґрунтовані, оскільки предметом спірних правовідносин у даній справі є питання саме затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р. в частині поновлення позивача на посаді, а не стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і Головним управління Національної поліції в Харківській області не надано до матеріалів справи доказів в підтвердження того, що ним було здійснено позивачу нарахування та здійснення виплати середнього заробітку у зв`язку з затримкою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р.

З урахуванням наведених вище висновків, доводи апеляційної скарги про те, що не видання наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області негайно в день поновлення позивача на службі жодним чином не порушувало прав позивача, оскільки позивач отримав грошове забезпечення з дня звільнення (18.03.2020) по день поновлення на посаді (12.08.2020), а з боку відповідача жодних прав позивача не порушувалось, є помилковими.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" обраховується за правилами, визначеними у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок №100).

Згідно з пунктом 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 5 Порядку №100 передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки затримка розрахунку з позивачем, в частині нарахування та виплати позивачу середнього заробітку у зв`язку затримкою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 за період з 23.07.2020 по 12.08.2020 р.р. склала 19 днів, та враховуючи вказаний позивачем розрахунок належної до стягнення суми середнього заробітку на підставі довідки про доходи №570, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належною до стягнення є сума у розмірі 7752, 00 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять заперечень з боку учасників справи щодо розрахунку розміру середнього заробітку у зв`язку з затримкою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості та правомірності заявлених вимог позивачем, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р. та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/4991/2020 від 23.07.2020 р., тобто за час з 23.07.2020 р. по 12.08.2020 р., на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за 19 календарних днів у розмірі 7752, грн. (сім тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні).

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням вимог ст.139 КАС України відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі.

Оскільки, відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивач не був службовою особою, який у значенні вказаного вище Закону займав відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 по справі № 520/3580/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 01.11.2021 року