Справа № 200/10369/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 р. Справа№200/10369/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лиманської міської ради, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Лиманської міської ради від 22.07.2021 № 8/12-1626;

зобов`язати Лиманську міську раду Донецької надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі (угіддя - пасовища) на території Рубцівської сільської ради, Лиманської об`єднаної територіальної громади, Лиманського району Донецької області, за межами населених пунктів, для ведення індивідуального дачного будівництва, відповідно до заяви від 01.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у передбаченому Земельним кодексом України порядку звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального дачного будівництва, однак у відповідь отримав наказ відповідача про відмову у його наданні. Відмову вмотивовано відсутністю повноважень відповідача щодо розпорядження вказаною ділянкою. За змістом позову витребувана позивачем земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення комунальноївласності.

Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)/а.с.34-35/.

Відповідачем на адресу суду надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому він заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі,зазначає, що витребувана позивачем ділянка не сформована як об`єкт цивільно-правових відносин (відсутній кадастровий номер, площа земельної ділянки та дані про неї не внесено до Державного земельного кадастру). Посилаючись п. «в» ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України та на запуск механізму передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаним територіальним громадам, відповідач зауважив на неможливості задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою /а.с.50-55/.

14 вересня 2021 року до суду надійшли пояснення від третьої особи, згідно яких розпорядником земель рекреаційного призначення є Краматорська районна державна адміністрація Донецької області. 27.05.2021 набув чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423-ІХ, згідно з яким землі державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) передані до комунальної власності сільських, селищних, міських рад. Закон передбачає автоматичну передачу земельних ділянок /а.с.45-49/.

27 вересня 2021 року до суду від позивача надішла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити /а.с.82-83/.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З 9 вересня 2021 року суддя Зеленов А.С. перебував у відпустці, у зв`язку із чим дана справа розглядається відразу по виходу судді із відпустки.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 /а.с.17-19/.

Позивач звернувся до Лиманської міської ради Донецької області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебуває у запасі (угіддя-пасовища) на території Рубцівської сільської ради Лиманської об`єднаної територіальної громади Лиманського району Донецької області за межами населених пунктів для ведення індивідуального дачного будівництва (ділянка знаходить поруч з ділянкою з кадастровим номерам:05:000:1931), орієнтовним розміром 0,1 га, із цільовим призначенням для ведення індивідуального дачного будівництва. До заяви додані, зокрема, графічні матеріали щодо бажаної земельної

ділянки, викопіювання з Генерального плану Краснооскільської зони відпочинку на землях Рубцівської с/р Краснолиманського району Донецькій області із позначенням бажаної ділянки.

Згідно з Генеральним планом Краснооскільської зони відпочинку на землях Рубцівської с/р Краснолиманського району Донецькій області, що наявний на сайті Лиманської міської ради за посиланням: https://krliman.gov.ua/uk/page/mistobuduvannya-ta-arhitektura та наданим позивачем викопіюванням з нього, бажана ним ділянка перебуває на території кварталу індивідуальних дачних будинків.

Рішенням відповідача від 22.07.2021 № 8/12-1626 позивачу відмовлено у наданні дозволу у зв`язку з відсутністю повноважень відповідно до п. 3 ст. 122 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 ЗК України).

Відповідно до частин 1-4 статті 116 цього Кодексу (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. ґ ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Згідно з п. в ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для індивідуального дачного будівництва.

Водночас, згідно з ч. 1 цієї статті сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, відповідач вповноважений на розпорядження земельними ділянками комунальної власності.

За приписами ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 118 ЗК України встановлено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу. Єдиною підставою для відмови у наданні позивачу дозволу відповідач у спірному наказі визначив те, що в нього відсутні повноважень відповідно до п. 3 ст. 122 Земельного кодексу України.

У відзиві на позов відповідач вказав, що витребувана земельна ділянка не належить до земель комунальної власності, однак розпорядження такими земельними ділянками не належить до повноважень відповідача.

При цьому, 27.05.2021 набрав чинності Закон України № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким розділі X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

"24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно посилань відповідача на постанову КМУ від 16.11.2020 № 1113 в обґрунтування віднесення витребуваної позивач земельної ділянки до земель комунальної власності суд зазначає наступне. Пунктом 1 цієї постанови вказано Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити:

1) прискорення проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності;

2) передачу з 17 листопада 2020 р. земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України;

3) передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліків земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди (емфітевзису) таких земельних ділянок відповідно до статті 117 Земельного кодексу України;

4) передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, у разі, коли до 15 грудня 2020 р. документацію із землеустрою не подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до статті 117 Земельного кодексу України;

5) у разі відмови органів місцевого самоврядування від підписання акта приймання-передачі земельних ділянок, зазначених у підпункті 1 цього пункту, вжиття заходів до включення відповідних земельних ділянок до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги з урахуванням вимог Земельного кодексу України.

Закон передбачає автоматичну передачу земельних ділянок.

Зважаючи на викладене вище та відсутність доказів віднесення запитуваної позивачем земельної ділянки до земель державної власності, суд зазначає, що рішення від 22.07.2021 № 8/12-1626 про відмову позивачу у наданні дозволу є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а відповідні позовні вимоги задоволенню.

При вирішенні вимог позивача стосовно зобов`язання відповідача надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі (угіддя-пасовища) на території Рубцівської сільської ради Лиманської об`єднаної територіальної громади Лиманського району Донецької області за межами населених пунктів, для ведення індивідуального дачного будівництва суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Генічеська районна державна адміністрація у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, яка Земельним кодексом України та законами України наділена повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель відповідно до закону. Вказані повноваження є дискреційними.

У відповідності з п. п. 2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень та зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Європейський суд з прав людини, який неодноразово зазначав, що завданням суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи державної влади, таким чином суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

За Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідач при вирішенні питання надання дозволу має перевіряти, чи відповідає місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом: зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За вимогами частини 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Лиманської міської ради Донецької області (вул. Незалежності, 46, м. Лиман, 84406, ), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області від 22.07.2021 № 8/12-1626про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва.

Зобов`язати Лиманську міську раду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08червня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебуває у запасі (угіддя - пасовища) на території Рубцівської сільської ради, Лиманської об`єднаної територіальної громади, Лиманського району Донецької області, за межами населених пунктів, для ведення індивідуального дачного будівництва, з урахуванням викладених в даному рішенні висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Лиманської міської ради Донецької області (вул. Незалежності, 46, м. Лиман, 84406, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 25 жовтня 2021 року. Повне судове рішення складено та підписано 29 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов