Справа № 320/1105/14-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2021 року

Київ

справа №320/1105/14-а

адміністративне провадження № К/9901/20243/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2016 (суддя -Ніколова І.С. ) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 (судді - Прокопчук Т.С., Шлай А.В., Чабаненко С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, третя особа - Служба по справам дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У лютому 2014 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнень, просили визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.01.2014 року №3/1 "Про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу № 1", який створений та функціонував за адресою: АДРЕСА_1 , батьки-вихователі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 01.08.1990 за №151 "Про утворення дитячого сімейного будинку" було створено Дитячий будинок сімейного типу №1.

Пунктом першим цього рішення передбачено кількість вихованців - 5 осіб, згідно з п.2 рішення було прийнято на роботу керівником-вихователем ОСОБА_2 .

03.07.2006 між виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради та батьками-вихователями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено угоду №1, відповідно до якої на проживання та утримання до дитячого будинку передано 17 осіб.

04.12.2013 від вихованки дитячого будинку сімейного типу №1 ОСОБА_5 , 1995 р.н., надійшла письмова заява про виведення її з дитячого будинку за власним бажанням.

19.12.2013 виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради прийнято рішення №216/22 "Про зменшення кількості вихованців у дитячому будинку сімейного типу №1", пунктом 1 якого було зменшено кількість вихованців з 5 до 4, а пунктом 2 вирішено вважати такою, що вибула з дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_5 .

28.01.2014 виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради прийнято рішення №3/1, яким ліквідовано "Дитячий будинок сімейного типу №1" та припинено дію угоди №1 від 03.07.2006 з відповідними змінами, шляхом укладення додаткової угоди про розірвання.

Підставою для прийняття такого рішення став факт спливу 5 років після досягнення пенсійного віку молодшим з батьків-вихователів ОСОБА_2 , а також те, що кількість вихованців станом на січень 2014 року становить менше 5 осіб, що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо функціонування дитячого будинку сімейного типу.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивачі звернулись до суду з цим позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилались на те, що сімейний будинок створений на підставі угоди між виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради та батьками-вихователями, яка може бути розірвана лише за згодою сторін.

Також посилались на те, що положеннями чинного законодавства передбачено, що у разі зменшення кількості вихованців внаслідок вибуття їх за віком або з інших причин вирішується питання про поповнення дитячого будинку сімейного типу вихованцями або переведення його в статус прийомної сім`ї, що відповідачем зроблено не було.

В свою чергу при прийнятті виконавчим комітетом рішення про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу не було враховано, що на утриманні у сім`ї ОСОБА_6 було 8 дітей, з яких 6 неповнолітніх та 2 студентів.

Крім того, законодавство містить чіткі критерії щодо батьків-вихователів, де не зазначено, що батьки пенсійного віку не можуть бути вихователями в дитячому будинку сімейного типу.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.01.2014 №3/1 "Про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу №1".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що прийнявши рішення про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу №1 відповідач діяв правомірно.

Зокрема суди виходили з того, що вихованці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких, зокрема виступає позивач, а також ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час розгляду справи в суді, досягли повноліття, навчаються у державних навчальних закладах на повному державному утриманні, будь - які письмові звернення на адресу виконавчого комітету Мелітопольської міської ради щодо бажання подальшого перебування в складі дитячого будинку зазначеними особами не подавалися.

Також, відповідно до витягу із рішень Виконавчого комітету Ковпаківської районної у місті Суми ради №181 від 26.12.2000, Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради №157/2 від 06.09.2011, №24/30 від 16.02.2001 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено опікунами ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які на час розгляду справи судом першої інстанції досягли повноліття. Суди виходили з того, що інститут поняття опіка несе в собі правовий порядок, що є відмінним від правового порядку, встановленого для дитячого будинку сімейного типу, що фактично виключає належність вищезазначених осіб до його складу.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що на час прийняття спірного рішення у будинку залишалось лише двоє неповнолітніх дітей, що не відповідає вимогам п. 2 Положення №564 щодо кількості дітей-сиріт, за умови дотримання якої може функціонувати дитячий будинок сімейного типу.

Крім того, суди виходили з того, що ОСОБА_2 з 13.01.2004 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримує пенсію за віком, що свідчить про те, що на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення минуло більше 5 років після виходу ОСОБА_2 на пенсію, що протирічить приписам п. 11 Положення №564.

Суди дійшли висновку щодо не поширення на ОСОБА_2 положень Закону №3668-VІ від 01.10.2011 "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", яким внесено зміни до ст. 26 Закону № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стосовно пенсійного віку, оскільки така скористалась своїм правом призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, як багатодітна матір, та оформила пенсію по досягненню 50 років.

Крім того, суди визнали безпідставним посилання позивачів на неможливість ліквідації дитячого будинку сімейного типу до розірвання Угоди, укладеної між виконавчим комітетом та батьками-вихователями, оскільки Угода укладається на підставі рішення про створення дитячого будинку, а тому і припинення її дії можливе після прийняття рішення про ліквідацію дитячого будинку, на що є посилання в п. 2 спірного рішення.

З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодились позивачі, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просили їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилались на те, що суди дійшли помилкового висновку щодо правомірності оскаржуваного рішення відповідача.

Зокрема посилались на те, що на момент прийняття спірного рішення вимоги щодо кількості вихованців дитячого будинку були дотримані.

Крім того, відповідно до п. 6 Угоди, укладеної між батьками-вихователями та радою, Угода може бути розірвана за згодою сторін. Інших варіантів розірвання угоди, чи припинення її в односторонньому порядку не передбачено. Враховуючи викладе. Припинення відповідачем Угоди в односторонньому порядку є протиправним.

Заперечуючи проти касаційної скарги відповідач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами пункту 11 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженим постановою КМУ №564 від 26.04.2002 (надалі - Положення №564, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) влаштування дітей у дитячий будинок сімейного типу проводиться з урахуванням віку батьків-вихователів та дітей, за умови, що на час досягнення обома батьками-вихователями пенсійного віку всі вихованці досягли віку вибуття з дитячого будинку сімейного типу. У разі досягнення пенсійного віку одним з батьків-вихователів час перебування дітей визначається за віком молодшого з батьків. В окремих випадках за згодою сторін дитячий будинок сімейного типу може функціонувати і після досягнення батьками-вихователями пенсійного віку, але не більше ніж протягом п`яти років.

Таким чином, досягнення пенсійного віку та сплив після цього 5 річного строку є перешкодою для функціонування дитячого будинку і є підставою для прийняття рішення про його ліквідацію

Водночас, ОСОБА_2 пенсію було призначено зі зниженням пенсійного віку, станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про ліквідацію дитячого будинку позивач лише досягнула пенсійного віку, відтак вправі продовжувати виконання обов`язків батьків-вихователів ще протягом 5 років.

За таких обставин перешкоди у функціонуванні дитячого будинку та підстави для його ліквідації з цих підстав були відсутні.

Крім того, відповідно до п. 2 Положення №564 дитячий будинок сімейного типу - окрема сім`я, що створюється за бажанням подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, які беруть на виховання та спільне проживання не менш як 5 дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

За змістом наведеної норми перебування на вихованні не менше 5 дітей є обов?язковою умовою створення дитячого будинку.

Відповідно до пункту 6 Положення №564 у разі зменшення кількості вихованців внаслідок вибуття їх за віком або з інших причин за згодою сторін угоди вирішується питання про поповнення дитячого будинку сімейного типу вихованцями, або переведення його в статус прийомної сім`ї.

Таким чином, зменшення кількості вихованці дитячого буд сімейного типу має наслідком зміну його статусу, а не ліквідацію.

Крім того, угода про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу укладається на підставі рішення про створення дитячого будинку сімейного типу, а тому підставою для припинення функціонування або ліквідації дитячого будинку сімейного типу може бути розірвання такої угоди, а не навпаки.

Положенням №564 передбачено як підстави для припинення дії договору (несприятливі умови для виховання та спільного проживання дітей, з інших причин, передбачених угодою, тощо) так і способи припинення дії договору (розірвання за згодою сторін, за рішенням суду). Водночас, вказане положення не передбачає такого способу розірвання договору як вимога (рішення) однієї із сторін.

Верховний Суд розглядаючи справу №522/15356/16-а, правовідносини у якій є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, у постанові від 11.07.2018 дійшов висновку про те, що «Виконавчий комітет Одеської міської ради не наділений правом на прийняття рішення про розірвання угоди про організаційне забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу в односторонньому порядку.».

Як встановлено судами попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, відповідачем також розірвано угоду про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу в односторонньому порядку.

За таких обставин, підстави для ліквідації дитячого будинку сімейного типу та розірвання угоди станом на 28.01.2014 були відсутні, а тому висновки судів щодо правомірності оскаржуваного рішення не можна визнати обгрунтованими.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.01.2014 №3/1 «Про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу №1».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук