Справа № 726/1646/21
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1646/21
Провадження №2-а/726/56/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участ. секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Венерський Олександр Сергійович, до командира 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта поліції Скрипника Михайла Валерійовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАО № 4755442 від 11 вересня 2021 року,-

У С Т А Н О В И В:

Представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Венерським О.С., подано до суду адміністративний позов до командира 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта поліції Скрипника Михайла Валерійовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАО № 4755442 від 11 вересня 2021 року винесеної щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Поряд із цим, представник позивача просить суд поновити строк на оскарження постанови вказуючи на те, що такий пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови поштою лише 20 вересня 2021 року, що підтверджує відповідними документами.

З приводу незаконності винесеної постанови за ч.2 ст. 122 КУпАП зазначає, що ОСОБА_1 вказаних у постанові дій не вчиняв, а тому заперечує порушення ним вимог п. 9.2.б ПДР. Оскільки, згідно ч.2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а жодних доказів вчиненого та наявності складу адміністративного правопорушення немає, вважає постанову незаконною та необґрунтованою, а тому з посиланням на відповідні правові норми, просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕАО № 4755442 від 11 вересня 2021 року скасувати.

Також просить стягнути за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати: судовий збір у розмірі 454 грн. та 4200 грн. витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження якої будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення в порядку ч.7 ст. 139 КАС України.

02.11.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Бойчук М.Л. , у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Вказує, що поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень та в порядку передбаченому законом та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснив позивачу його права та, відповідно до ч.1 ст. 283 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, яку оголосив позивачу.

Також зазначає, що під час перевірки документів водій не мав при собі посвідчення водія, хоча останній, відповідно до вимог п. 2.4. ПДР України, на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. ПДР.

Крім того вказує на безпідставність вимог про відшкодування судових витрат, оскільки такі мають бути документально підтверджені та доведені, а також співмірними із предметом спору. Зазначає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 18.10.2021, яке відкладено на 25 жовтня 2021 року, для надання можливості відповідачам подати відзив на позов чи докази законності винесення оскаржуваної постанови.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями.

Від представника позивача Венерського О.С. 02.11.2021 надійшло клопотання у якому останній просить суд провести судове засідання без його участі та участі ОСОБА_1 . Позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомили. Скерували до суду відзив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Щодо заявленого у позові клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Так, оскаржувана постанова винесена 11 вересня 2021 року, у день розгляду справи, однак позивачем її копія не отримана того ж дня, що підтверджується даними відмітки у постанові, згідно якої останній від отримання копії відмовився.

Згідно долученої до матеріалів справи копії поштового конверта із роздруківкою трекінгу поштового відправлення, копію оскаржуваної постанови отримано ОСОБА_1 лише 20 вересня 2021 року.

Таким чином наявні законні підстави для поновлення строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 11.09.2021 командиром 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшим лейтенантом поліції Скрипником М.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕАО №4755442 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за те, що останній 11.09.2021 о 01:30 в м. Чернівцях по вул. Івана Франка, 15 керуючи транспортним засобом, рухаючись по вул. Головна у напрямку площі Соборна, перед здійсненням обгону не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху, в ході перевірки документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 9.2.б. ПДР (порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху).

Вказаною постановою було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с.8).

Крім того, разом із відзивом, відповідачем долучено відеозапис із реєстратора у службовому автомобілі, згідно якого поліцейські під час патрулювання виявляють порушення ПДР транспортним засобом BMW Х5, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та починають переслідувати його. Водій втікає, і лише після тривалого переслідування, двома екіпажами виявляється за можливе зупинити транспортний засіб.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 9.2 б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Крім того, п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у відповідності до ч.1 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи постанови, та як вбачається із відзиву на позов, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, при цьому розгляд справи відбувався і за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що водій не мав при собі посвідчення водія, що було встановлено поліцейськими при перевірці документів. Однак на позивача винесено постанову саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП оскільки на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП об`єднано провадження та накладено на стягнення за більш серйозне порушення (ч.2 ст. 122 КУпАП) в розмірі 510 гривень.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Так, відповідно до норм ч.1ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Тобто, оскільки ОСОБА_1 не пред`явив для перевірки документ посвідчення водія відповідно категорії, працівник поліції вправі був провести розгляд справи щодо нього та притягнути останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Так відповідачем скеровано відзив на позовну заяву у якому останній вказує на законність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, однак оскаржувана постанова винесена у результаті об`єднання розгляду справи щодо декількох правопорушень і тому винесена щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Тобто, в даному випадку постанову винесено за більше серйозне правопорушення із числа вчинених, а саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення ОСОБА_1 вимог п. 9.2 б ПДР України, на підтвердження чого працівниками поліції долучено відеозапис із реєстратора патрульного авто.

Крім того, позивач не заперечує щодо розгляду справи поліцейським відносно нього та законності їх дій, а лише вказує на те, що не вчиняв правопорушення.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаних критеріїв було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, жодних доказів щодо упередженого ставлення поліцейського до позивача чи перевищення повноважень позивач не вказує, та судом не встановлено.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4755442 від 11 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, то відповідно відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд не знаходить підстав для стягнення судових витрат у справі.

На підставі викладеного, Правил дорожнього руху, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 9, 122, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4755442 від 11 вересня 2021 року.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Венерський Олександр Сергійович, до командира 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта поліції Скрипника Михайла Валерійовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови cерії ЕАО №4755442 від 11 вересня 2021 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя С. А. Асташев