Справа № 640/7383/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Київ № 640/7383/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦТРАНС" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Київспецтранс» (далі - позивач та/або ПрАТ «Київспецтранс») з позовом до Головного управлінням державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 № та вирішити питання щодо судових витрат.

Мотивуючі позовні вимоги позивач посилається на відсутність у нього обов`язку щодо сплати податку - плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, у тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено посилаючись на рішення в адміністративній справі №826/10434/16. Крім того позивач вказує, що при перевірці використано електронну форму декларації з плати за землю підприємства від 19.02.2018 року №, яка, в свою чергу є доказом в матеріалах адміністративної справи №826/9411/18, в рамках якої оскаржується податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2018 року, яким визначено грошове зобов`язання за вказаним податком у розмірі 272982,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1364914,42 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

На підставі підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76 та пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України ГУ ДФС у м. Києві здійснено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати суми (зобов`язання) по земельному податку з юридичних осіб Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс», за наслідком якої складено акт від 14.02.2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 (далі - акт перевірки).

За результатами перевірки встановлено, що ПрАТ «Київспецтранс» несвоєчасно сплачено самостійно визначені грошові зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, чим порушено вимоги пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України та порушено терміни сплати (перерахування) визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання, визначено в податковому повідомленні-рішенні по земельному податку (форма «Ш»).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення вих.. №19203/ від 05.03.2019 року, за наслідком розгляду яких ГУ ДФС у м. Києві листом від 15.03.2019 року №48488/10/26-15-12-12-18 про залишення висновків акті перевірки від 14.02.2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 без змін.

В подальшому, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 року №, яким застосовано до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» штраф у розмірі 10%, що становить 30649 грн. 13 коп. за затримку на 30; 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 136491,30 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Згідно розрахунку штрафної санкції штрафні санкції застосовані за затримку сплати грошових зобов`язань за податковими деклараціями № від 19.08.2018 року.

Приватне акціонерне товариство «Київспецтранс» категорично не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно із підпунктом 14.1.34 пункту 14.1 статті 14 ПК України власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України).

При цьому, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України).

Відповідно до приписів пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно із пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (п. 270.1 ст. 270 ПК України).

Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (п. 271.1 ст. 271 ПК України).

Відповідно до пунктів 285.1, 285.2 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 статті 287 ПК України).

Разом з цим, положеннями пункту 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 статті 56 ПК України).

Як зазначено позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву контролюючим органом при перевірці використано електронну форму податкової декларації з плати на землю підприємства від 19.02.2018 року №, яка є доказом в матеріалах справи №826/9411/18, в рамках якої оскаржується податкове повідомлення-рішення від 21.05.2018 року №.

Таким чином, на думку ПрАТ «Київспецтранс» його зобов`язання є неузгодженими.

Суд погоджується з доводами позивача в цій частині мотивуючи це наступним.

ПрАТ «Київспецтранс» подало до ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19.02.2018 року №.

Відповідно до Декларації від 19.02.2018 року ПрАТ «Київспецтранс» вказало річну суму земельного податку (до сплати) у сумі 1 637 895,19 грн.

В подальшому, позивачем подано до ДПІ у у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), уточнююча, за 2018 рік від 30.03.2018 року №.

Між тим, ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік ПАТ «Київспецтранс, за результатом якої складено акт від 25.04.2018 року №233/26-15-12-09-19/02772037

На підставі акта камеральної перевірки від 25.04.2018 року №233/26-15-12-09-19/02772037 ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення - рішення №.

При перевірці використано електронну форму уточнюючої податкової декларації за 2018 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер від 30.03.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі №826/9411/18 у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «КИЇВСПЕЦТРАНС» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

У вказаному вище рішення судом зазначено про наступне:

«Камеральною перевіркою уточнюючої податкової декларації за 2018 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер від 30.03.2018 року встановлено, що зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) за земельну ділянку 78:129:0004 за січень і лютий 2018 року визначена платником у сумі 0 грн.00 коп. (нуль гривень 00 копійок) щомісяця.

Однак, камеральною перевіркою визначена суми заниження податкового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) за податковий період січень, лютий 2018р., термін сплати по яким настав на час проведення перевірки, на підставі Довідки № Ю-29566/2017 про розмір нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки у розмірі 272982,84 грн.

Отже, наведений контролюючим органом розрахунок містить складові, правильність визначення яких підтверджена належними, достатніми і достовірними доказами, відтак, спірне податкове повідомлення - рішення є правомірним.».

Звідси слідує, що податкові зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19.02.2018 року №, з урахуванням уточнюючої податкової декларації за 2018 рік від 30.03.2018 року № та за наявності рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі №826/9411/18 є узгодженим з 11.08.2020 року.

Суд зазначає, що уточнюючою податковою декларацією за 2018 рік від 30.03.2018 року № позивачем зменшено свої зобов`язання до 0 грн. за податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19.02.2018 року № правомірність чого, в свою чергу в судому порядку не підтверджено.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що застосування контролюючи органом штрафу за порушення граничних строків сплати земельного податку за податковою декларацією за 2018 рік від 19.02.2018 року № станом на час складання акту від 14.02.2019 року №000770/26-15-12-12-12/2772037 є протиправним. Як наслідок оскаржуване рішення є таким, що підлягає скасуванню.

В той же час доводи позивача в частині відсутності у нього обов`язку щодо сплати податку - плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, у тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог, адже такі твердження спростовуються рішеннями суду, у тому числі рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2020 року №826/9411/18.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.03.2013 у справі № К/9991/2038/11, від 11.02.2013 у справі № К/9991/66857/11.

Окрім того, такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про невідповідність спірного рішення критеріям, які встановленні частиною 2 статті 2 КАС України, що, в свою чергу зумовлює наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судовий збір сплачений позивачем у розмірі 4060,86 грн. підлягає стягненню на його користь із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» (04208, м. Київ, проспект Правди, б. 85, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2019 №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» (04208, м. Київ, проспект Правди, б. 85, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда