Справа № 219/7583/21
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7583/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

23 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А, в якій просить: скасувати постанову Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122, ч. 8 ст. 121 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою поліцейського (серія ДПО18 № 639776) від 14 липня 2021 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122, ч. 8 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 8 500 грн. Згідно постанови, 14 липня 2021 року, о 10 годині 12 хвилин, в м. Харкові, проспект Московський, 269Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyunday Sonata ДНЗ НОМЕР_1 , щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, порушено строки його тимчасового ввезення, строком до 1 року та транспортний засіб використовувався особою, яка не ввозила його на митну територію України. Згідно даних ІПНП транспортний засіб було ввезено 15 червня 2018 року громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один рік, який в транспортному засобі не знаходився, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст.ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», та керував транспортним засобом у населеному пункті зі швидкістю 75 км/год, чим порушив встановлені п. 12.4 ПДР України обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що викладена фабула та наведений аналіз доказів в жодному випадку не є опискою, оскільки наведений семантичний зміст, в умовах окреслених граматично правильних осмислених мовних відрізків на українській мові, є чітко побудованим звинуваченням саме IemeneZanguePlendov у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 8 ст. 121 КУпАП. Тобто ОСОБА_1 не пред`явлено обвинувачення за яким в подальшому накладено адміністративне стягнення. Крім того, позивач вважає, що інформація ІПНП сама по собі не є достатньою для доведення факту вчинення правопорушення, оскільки аналіз практики судів свідчить про істотні відмінності між фактами та даними цієї системи, які взагалі не містять реальної інформації про авто. Також позивач зазначає, що він не мав умислу на керування транспортним засобом щодо якого нібито порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, при цьому поліцейським не було досліджено жодних доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 щодо часу ввозу автомобіля на митну територію України. Позивач вважає, що за замістом вимог ч. 8 ст. 121 КУпАП та ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України, порушення обмежень вчиняється не особою, що керує транспортним засобом, а особою, яка перетнула кордон. Притягнення особи до відповідальності за керування авто щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, тягне презумпцію вини для особи, яка їх допустила, а відтак констатація факту їх порушення та як наслідок подальше притягнення до відповідальності ОСОБА_1 можливе лише за наявності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності IemeneZanguePlendov. Проте, в даному випадку відсутні жодні дані про порушення IemeneZanguePlendov (постанова про притягнення до адміністративної відповідальності), обмежень, встановлених Митним кодексом України, а відтак підстав вважати, що транспортний засіб є таким, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, не вбачається. Враховуючи викладене, постанова поліцейського про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 містить у собі висновки про вчинення інкримінованих правопорушень іншою особою, порушує право на захист, винесена за відсутності умислу та об`єктивної сторони. Сам факт зупинки авто також є безпідставним, зважаючи на те. Що швидкість також перевищив IemeneZanguePlendov, якого в авто взагалі не було. Тож, позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, що є підставою для її скасування.

Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 160 КАС України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

02 серпня 2021 року позивачем недоліки усунені, у зв`язку з чим ухвалою суду від 05 серпня 2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду на 13 годину 30 хвилин 19 серпня 2021 року з викликом сторін у приміщення суду.

Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року відкладено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 24 вересня 2021 року за клопотанням представника відповідачів.

25 серпня 2021 року до суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Іващенка О.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. 14 липня 2021 року, приблизно о 10 годині 12 хвилин, поблизу будинку 269-Б на пр.. Московському у м. Харкові за допомогою TruCam LTI 20/20 № ТС 000706 зафіксований рух транспортного засобу Hyundaі Sonata, номерний знак НОМЕР_1 (з іноземною реєстрацією), зі швидкістю 75 км/год, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 25 км/год та порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Автомобіль був зупинений на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач, представився, пояснив підстави застосування поліцейських превентивних заходів та продемонстрував позивачу відеозапис, здійснений лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС 000706, згідно якого в діях водія був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач на вимогу поліцейських надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Hyundaі Sonata, номерний знак НОМЕР_1 та посвідчення водія відповідної категорії. За результатами перевірик відомостей щодо транспортного засобу Hyundaі Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , поліцейським встановлено, що цей автомобіль було тимчасово ввезено на територію України 15 червня 2018 року терміном до 1 року громадянином Yemene ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свою чергу ОСОБА_1 не ввозив це авто на митну територію України і не поміщував цей транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. Вказане свідчить про порушення позивачем статті 380 Митного кодексу України та статей 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП. Сам факт експлуатації та керування зазначеним автомобілем позивач не заперечував. Позивачу в повному обсязі роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституцією України, ст. 268 КупАП, жодних клопотань він не заявляв. Твердження позивача щодо порушення йог оправ є безпідставним і таким що не відповідає дійсності. Обставини зупинки зазначеного авто та подальшого розгляду справи зафіксовані на службовий відеореєстратор працівників поліції. При винесенні оскаржуваної постанови поліцейський керувався положеннями ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух», ПДР, Митного кодексу України та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було вчинене, а тому він діяв у межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу, 23 вересня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої він наполягає, що поліцейськими була встановлена провина громадянина ОСОБА_4 , проте, стягнення необґрунтовано накладено на ОСОБА_1 . Крім того, згідно з довіреністю, спірний транспортний засіб передано у користування ОСОБА_1 09 червня 2018 року UAB Centrana, тобто до його ввозу Іemene Zangue Plendov 15 червня 2018 року на митну територію України. Таким чином, зважаючи на час передачі ОСОБА_1 автомобіля, вбачається, що транспортний засіб не був та не міг бути у особистому користуванні Іemene Zangue Plendov, оскільки його власником є UAB Centrana, а на час інкримінованого ввозу він вже був переданий у користування ОСОБА_1

24 вересня 2021 року ухвалою суду оголошено у судовому засіданні перерву до 11 години 00 хвилин 06 жовтня 2021 року, відповідь ОСОБА_1 на відзив Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції залишено без руху.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року судове засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 28 жовтня 2021 року через нявку сторін, а також у зв`язку з тим, що визначений судом п`ятиденний строк для усунення недоліків відповіді на відзив не минув.

07 жовтня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків відповіді на відзив разом з доказами направлення відповідачу відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 126 КАС, до судового засідання не з`явився. 07 жовтня 2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачів: Управління патрульної поліції в Харківській області та Департаменту патрульної поліції Іващенко О.О., який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 124 КАС України шляхом надсилання повістки за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без його участі на адресу суду не надходило. Разом з тим, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ураховуючи, що представник відповідачів 25 серпня 2021 року скористався правом щодо надання відзиву на позовну заяву.

За таких підстав, враховуючи можливість розгляду справи у письмовому провадженні у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, надану ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 639776, винесеної 14 липня 2021 року командиром взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Микитенком С.І., вбачається, що 14 липня 2021 року о 10 годині 12 хвилини в м. Харкові, проспект Московський, 269Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyunday Sonata ДНЗ НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлене Митним кодексом України, порушено строки його тимчасового ввезення, строком до 1 року та транспортний засіб використовувався особою, яка не ввозила його на митну територію України. Згідно даних ІПНП транспортний засіб було ввезено 15 червня 2018 року громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на один рік, який в транспортному засобі не знаходився, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст.ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», та керував транспортним засобом у населеному пункті зі швидкістю 75 км/год, чим порушив встановлені п. 12.4 ПДР України обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень (а.с. 9).

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

У пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 639776, винесеної 14 липня 2021 року командиром взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Микитенком С.І., зазначено, що позивач своїми діями, які виразились в порушенні п. 12.4 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,.

Згідно п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинене адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В матеріалах справи наявна роздруківка файлу під назвою «9_2В000_0714_101209.jmf», на якому зафіксовано, що транспортний засіб Hyundaі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год (а.с. 51-52). Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом під назвою «9_2В000_0714_101209», наявним на лазерному носії DVD-R (а.с. 49).

Вказані роздруківка файлу та відеозапис у своїй сукупності доводять факт того, що транспортний засіб Hyundaі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, яка навіть враховуючи похибку у ±2 км/год, є на 25 км/год більшою, ніж допустима швидкість у межах населеного пункту, яким є місто Харків.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001092 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21367, яке чинне до 16 лютого 2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000706, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а.с. 55).

Сертифікатом серії А № 006694, виданим 29 серпня 2012 року, затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 54).

Відповідно до експертного висновку першого заступника голови адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України ОСОБА_5 , виданого 27 вересня 2018 року на підставі рішення Експертної комісії з питань проведення державної експертизи в сфері криптографічного захисту інформації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, протокол від 27 вересня 2018 року № 364, в об`єкті експертизи (лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM, розроблений (виготовлений) компанією «Laser Technology Inc.» (США)) правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 із довжиною ключа 256 біт. Також у вказаному висновку зазначено, що його дія поширюється і на зразок об`єкта експертизи з заводським номером ТС000706 (а.с. 56).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21367 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000706 до застосування.

За таких обставин, з оглянутих під час розгляду судом відеозаписів, зафіксованих за допомогою нагрудних бодікамер, закріплених на форменому одязі поліцейських, під номерами , , , , , та досліджених доказів, наданих як позивачем, так і відповідачами, судом встановлено, що автомобілем Hyundaі Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , керував саме позивач ОСОБА_1 , який перевищив допустиму швидкість руху, тож постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Що стосується про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Частиною першою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України (ч.8 ст. 121 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Під час дослідження відеозаписів з бодікамери поліцейського судом встановлено, що водій ОСОБА_1 не заперечував той факт, що не він ввіз на територію України транспортний засіб, яким він керував, при цьому та об ставника, що саме він керував автомобілем Hyundaі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , також підтверджується відеозаписом з бодікамери, отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що оскаржуваною постановою фактично встановлено вину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ввіз 15 червня 2018 року на територію України транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , оскільки диспозиція ч. 8 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Інших порушень з боку відповідачів, які б вказували на незаконність оспорюваної постанови, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 20, 72, 77, 132, 134, 139, 205, 229, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 639776 від 14 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 гривень.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

-Управління патрульної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А;

-Департамент патрульної поліції, місцезнаходження якого: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Суддя О.С. Конопленко