Справа № 938/572/21
Суддя: Джус Р. В.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№938/572/21
Провадження № 2-а/938/8/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції

за участю третьої особи: поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядового поліції Гудимяк Марії Миколаївни

про скасування постанови серії ЕАО №4736557 від 06.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

за участю представників сторін:

від позивача: Шекеряка Я.Д.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

Обставини справи.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕАО №4736557 від 06.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за участю третьої особи: поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядового поліції Гудимяк Марії Миколаївни.

Ухвалою судді від 15.09.2021 було відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судовому засіданні на 23.09.2021.

В судове засідання 23.09.2021 учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведння судового засідання .

Позивач ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомив. Відомості щодо належного повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час та місце розгляду станом на день розгляду справи, на адресу суду не повернулись.

Ухвалою суду від 23.09.2021, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи було відкладено на 01.10.2021.

В судове засідання 01.10.2021 сторони не з`явилися. Належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Відповідач УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки не повідомив.

Третя особа поліцейський 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядового поліції Гудимяк Марія Миколаївна в судове засідання не з`явилася причини неявки суду не повідомила. При цьому відомості щодо належного повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час та місце розгляду станом на день розгляду справи, на адресу суду не повернулись.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи було відкладено на 26.10.2021.

05.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, також просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

В судове засідання 26.10.2021 з`явився позивач ОСОБА_1 , який просив розгляд справи відкласти, для надання йому можливості ознайомитися з долученими до відзиву матеріалами та відеофайлами, оскільки такі не буди йому надіслані відповідачем, одночасно з відзивом.

У зв`язку з цим в судовому засіданні оголошено перерву до 01.11.2021.

В судове засідання 01.11.2021 з`явився позивач ОСОБА_1 , який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

В матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій він просить справу розглянути без участі уповноваженого представника.

В судовому засіданні 01.11.2021 оголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що постановою поліцейського 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядового поліції Гудимяк Марії Миколаївни серії ЕАО №4736557 від 06.09.2021 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.

Відповідно до винесеної постанови він 06.09.2021 о 17.53год в с. Старі Кривотули на автодорозі Н-10, 123 км, керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ-21114", реєстраційний номер НОМЕР_1 нібито рухався зі швидкістю 80 км/год, тобто порушивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим начебто порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam ІІ LІІ 20/20 серії ТС 008397) .

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як винесена з грубим порушенням законодавства. Зазначив, що у вказаний в оскаржуваній постанові день та час він дійсно був зупинений працівниками поліції, яких було двоє. Один з працівників тримав в руках, ближче до грудей лазерний вимірювач швидкості та повідомив його, про те, що ним перевищено швидкість руху в населеному пункті. З вказаним він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, до місця зупинки його транспортного засобу жодних попереджувальних знаків про контроль швидкості руху не було. На маленькому дисплеї, вимірювального приладу поліцейський показав йому відеозапис, порушення ПДР, передбачених п. 12.4, однак він бачив лише зображення, що тремтіло, та цифри швидкості руху зі слів поліцейського -80 км/год. Вказані твердження поліцейського він сприйняв критично, оскільки слідкував за спідометром під час руху транспортного засобу та рухався в межах до 70 км/год. Вважає, що вібрація приладу TruCam без стаціонарного закріплення дала похибку, більшу, аніж передбачено свідоцтвом про повірку. На місці зупинки транспортного засобу він не став з цього приводу заперечувати, тим більше, що поліцейська, яка винесла постанову не вимагала від нього ніяких пояснень. Свідків на місці зупинки не було, а поліцейські їх не залучали. У постанові не наведено жодного доказу його вини, а лише зазначено, що до постанови додається відео з трукам 8397. Однак такого відео йому надано не було.

Оскаржувана постанова, з поміж іншого, не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджуються обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70", лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення Правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Також не міститься посилань на докази місцезнаходження дорожнього знаку "5.45" "Населений пункт" та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги.

Просить скасувати постанову серії ЕАО №4736557 від 06.09.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що не може точно ствердити, що його транспортний засіб був зупинений працівниками поліції в межах населеного пункту, оскільки знаку "населений пункт" він не бачив, житдових будинків поруч не було.

Дорога, по якій він рухався має дві смуги в одному напрямку. Він рухався по смузі, яка прилягає до середини дороги. праворуч, дещо попереду нього, аж до моменту зупинки рухався автомобіль червоного кольору на іноземній реєстрації. Попереду, у його ж смузі, також рухався автомобіль. При цьому вони рухалися з одинаковою з ним швидкістю. Зазначив, що він слідкував за спідометром свого транспортного засобу, і достовірно знає, що швидкість його руху не перевищувала 65 км/год. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Правова позиція відповідача.

05.10.2021 представник відповідача Грінченко Д.М. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Відзив, обґрунтовано тим, що 06.09.2021 близько 17год. 54хв. екіпажем УПП в Івано-Франківській області ДПП під час несення служби на 123 км автодороги Н-10 в населеному пункті с. Старі Кривотули Коломийського району Івано-Франківської області за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru CAM II LTI 20/20 (cерійний номер ТС008397) виявлено порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), а саме: водій транспортного засобу ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим поруш 1.24 ПДР.

Вiдповiдно до п.1 ч.35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений. Після зупинки Т3 відповідач підійшовши до водія, представився та проінформував водія про причину зупинки, а саме про те, що водій рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пунктi на 30 км/год., чим порушив вимоги ПДР.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, iнспектором після розгляду адміністративної справи винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4736557 вiд 06.09.2021 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмiрi 340,00грн. та згідно ст. 285 КУпАП Позивача ознайомлено зі змістом постанови.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та правомірностей дій інспектора патрульної поліції зазначає, що лазерний вімірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості та водія після зупинки його транспортного засобу було ознайомлено з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювача швидкості TruCam, а також з фото,- відео фіксацією правопорушення; передбачені ст.286 КУпАП права водію були роз`яснені. Лазерний вимірювач швидкості TruCam пройшов повірку та використовувався правомірно.

Щодо відсутності посилання в оскаржуваній постанові місця розташування дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» та 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» та зазначення свідків, відповідачем зазначено, що зміст ст.283 КУпАП не містить у своєму переліку таких вимог щодо посилання на наявність дорожніх знаків або вказання свідків. Єдині посилання, які мають бути вказані у змісті постанови про адміністративне правопорушення, це посилання на докази провопорушення та технічні засоби, якими було зафіксовано такі правопорушення. В даному випадку, основним доказом факту правопорушення являється відео із зафіксованим моментом перевищення швидкості. Доказом того, що позивач рухався в межах населеного пункту, перевищуючи встановлене обмеження швидкості на 30 км/год. є роздруківка файлу фотофіксації File: _D3200_0906_175346.jmf від 09.06.2021, в якій вказані координати місця вчинення правопорушення, які визначаються приладом під час фото відеофіксакції порушень та є загальнодоступними й не підлягають доказуванню.

Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог; сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

На підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві, відповідач надав оптичний диск диск з відеозаписом з приладу TruCам № ТС 008397; фото з приладу TruCам; копію сертифікату перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR. 001 241-18 Rev.0; копію сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA.TR.; копію листа Департаменту патрульної поліції НП України від 04.10.2018 року № 11299/41/2/02-2018; копію листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» вiд 21.12.2020 № 28-10/139.

Правова позиція третьої особи.

Третя особа письмових пояснень, щодо власної правової позиції по суті заявлених позовних вимог до суду не подала.

Фактичні обставини, встановлені судом.

06.09.2021 інспектором 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядовим поліції Гудимяк Марією Миколаївною винесено постанову серії ЕАО №4736557, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 06.09.2021 о 17год. 54хв. в с. Старі Кривотули на автодорозі Н10, 123км. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ-21114", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год. При цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТruСАМ LTI 20/20 серії №ТС 008397, чим порушив п.12.4 ПДР- Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.8).

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП О.Г. Білошицьким від 04 жовтня 2018 року (а.с. 34).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18 Rev. 0, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації тa захиступрав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), чинний до 26.12.2028 року (а.с. 35).

Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, підтверджується наявністю, виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA.TR., який зазначає про проведення досліджень та випробувань вимірювачiв швидкості транспортних засобів лазерів LTI 20/20 TruCAM II, із зазначенням у пункті 2 сертифікату заводськими номерами, та що вони відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту (а.с.36)

Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 21.12.2020 № 28-10/139, оскільки прилади LTI 20/20 TruCAM II були введені в експлуатацію у 2020 році, то відрахування термiну, коли треба проводити періодичну повірку, здійснюється від року, зазначеного у додатковому метрологічному маркуванні. Оскільки міжповірочний інтервал становить 1 рік, періодичну повірку необхідно буде провести у 2021 році (Додаток-б).

В якості доказів перевищення швидкості позивачем, відповідач надав суду відповідне фото File: _D3200_0906_175346.jmf, на якому зафіксовано розміщення трьох транспортних засобів на дорозі, час та дата вчинення відповідного правопорушення, а саме: «06.09.2021 17:53:46», координати місця вчинення правопорушення, а також відео файл "_D3220_0906_175346" із записом відео-фіксації вчинення правопорушення та "_D3220_0906_175346 F0154" із записом відео-фіксації розгляду справи, здійсненого в період часу з 17:50:47год. по 17:52:14 год. (а.с.40).

Оцінка суду.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України, на 30 км/год.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказам, зокрема факт керування позивачем автомобілем у населеному пункті із швидкістю більше 50 км/год.

В оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» - це відео здійснення вимірювання швидкості руху приладом Trucam.

Дослідивши долучений відповідачем відофайл та роздруковану фотокопію із приладу Trucam, судом встановлено, що вказані докази не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Як вказано в оскаржуваній постанові, місце руху автомобіля під керуванням позивача із швидкістю 80 км/год визначено, як 123км дороги Н-10.

Разом з тим, відповідачем не зазначено, на якому саме відрізку траси Н-10, знаходиться населений пункт - Старі Кривотули, Коломийського району Івано-Франківської області, не вказано його протяжність. Відповідачем не зазначено, на якій дистанції виміряна швидкість автомобіля.

За відсутності посилання в оскаржуваній постанові на доказ щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості.

Отже, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

При цьому відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Як вбачається із поданого відповідачем відзиву на позовну заяву Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Як вбачається із оглянутого, наданого відповідачем до відзиву відеозапису, на початку відео зафіксовано рух трьох транспортних засобів. Зокрема, на рухомі автомобілі наведено ціль, яка плавно переходить на автомобіль позивача марки "ВАЗ-21114", реєстраційний номер НОМЕР_1 та затримується на ньому. Замір здійснювався приблизно протягом 2 секунд, однак в оптичному прицілі не відобразився числовий показник швидкості.

Суд звертає увагу також на те, що згідно оскаржуваної постанови час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 17год. 54хв. Однак на відеозаписі з пристрою TruCam LTI 20-20 серії №ТС 000677 зафіксований час 17од. 50хв., який не співпадає з зазначеним у оскаржуваній постанові часом. При цьому із відеофайлу, на якому міститься відеофіксація розгляду справи вбачається, що розгляд справи було розпочато о 17год. 50хв. (тобто до виявлення факту порушення правил дорожнього руху ) та закінчився о 17год. 52хв., що у свою чергу не підтверджує, що 06.09.2021 17год. 54хв. в с. Старі Кривотули на автодорозі Н10, 123км. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ-21114", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год.

Такі обставини, на думку суду, свідчать про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення нею вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Окрім того, відповідно до 4 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАСУ електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частина 2 статті 99 КАСУ зазначає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

За частиною 4 статті 99 КАСУ учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Однак, долучені відповідачем докази не засвідчені у відповідному порядку- не зазначається інформація про наявність оригіналу електронного доказу, а тому не можуть являтися допустимими доказами по даній справі.

Крім цього, скріншот з відеоматеріалу приладу TruСam №ТС000677 не завірений належним чином, отже не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву оптичний диск із записом відео-фіксації вчинення правопорушення відео файл "_D3220_0906_175346" та із записом відео-фіксації розгляду справи відеофайл "_D3220_0906_175346 F0154", які підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, не містять цифрового підпису, як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Отже, надані суду відеозаписи з приладу ТruCAM та нагрудної камери поліцейського не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачами не надані суду належні та допустимі докази про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже, поліцейська 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядовий поліції Гудимяк М.М., як суб`єкт владних повноважень, прийняла необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обстанин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4736557, винесену поліцейським 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядового поліції Гудимяк М.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. слід скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збір у розмірі 454,00 грн., які відповідно до ч.1ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.09.2021 року серії ЕАО №4736557 скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 23 Івано-Франківської області, на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок, понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції; юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Юності,23, 76492.

третя особа:поліцейський 1 батальйону 1 роти УПП в Івано-Франківській області рядовий поліції Гудимяк Марія Миколаївна; юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Юності,23, 76492.

Повний текст рішення складено 01.11.2021.

Суддя Роман ДЖУС