Справа № 607/10809/21
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2021 Справа №607/10809/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Стус К.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Гордєєва Ю.В.

представника відповідачів Климчук О.І., Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить скасувати постанову всправі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №993381 від 04 червня 2021 року згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню. Як зазначено у спірній постанові позивач 04.06.2021 року о 14.30 год. в місті Тернополі по вул..Шептицького на нерегульованому пішохідному переході здійснив зупинку на проїзній частині дороги, що не було пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху, чим здійснив перешкоду для руху транспортному засобу марки «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.127 КУпАП. Вважає, що дії викладені відповідачем у спірній постанові не відображають диспозицію ч.1 ст.127 КУпАП, що є порушенням п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. У спірній постанові відсутні посилання на докази, які б могли підтвердити вину позивача у вчинені адміністративного правопорушення, зокрема відсутні відеозаписи вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не має показань свідків або інших належних та допустимих доказів. Вказав, що позивачу не було роз`яснено права, передбачені ст..268 КУпАП та не забезпечено право на одержання ним правової допомоги. ОСОБА_1 бажав скористатись можливістю отримати правову допомогу, однак відповідачем не вжито жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства.

Відповідач подав відзив на позов відповідно до якого позов не визнав, зазначивши, що відповідно до спірної постанови позивач, 04 червня 2021 року близько 14 год. 30 хв. на нерегульованому пішохідному переході здійснив зупинку на проїзній частині, що не було пов`язано із забезпеченням дорожнього руху, чим здійснив перешкоду руху транспортному засобу марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 та порушив вимоги п.4.14 (ґ) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.127 КУпАП. Відеозаписом з нагрудного реєстратора підтверджується той факт, що позивачем було здійснено зупинку на проїзній частині. Позивачу було роз`яснено його права перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач жодних клопотань не заявляв. Відповідно до пункту 4.14 (ґ) ПДР України, пішоходам забороняється затримуватись і зупинятись на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху. Крім цього, до спірної постанови додано пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відео з даних нагрудних камер працівників поліції ВО-00124, рапорт. У письмових поясненнях ОСОБА_2 від 04.06.2021 року зазначено, що позивачем було здійснено зупинку на проїзній частині та при виїзді транспортного засобу марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 створено останньому перешкоду у русі. Також, у своєму поясненні ОСОБА_1 підтверджує, що ним було здійснено зупинку на проїзній частині дороги. Враховуючи наведене, вважає, що відповідачем надано достатньо доказів скоєння адміністративного правопорушення позивачем, а надані пояснення позивачем вважають неправдивими, такими, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності останнього.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Гордєєв Ю.В. всудовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позові. Крім цього, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що водій транспортного засобу марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 грубо порушив ПДР України зупинившись на пішохідному переході, чим створив небезпеку для нього та інших пішоходів, які переходили проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході за що останнього Тернопільським міськрайонним судом визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП. Також зазначив, що його дії були зумовлені тим, що водій автомобіля марки «ЗІЛ» розпочавши рух заднім ходом ніс загрозу безпеці пішоходам, які переходили проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході.

Представник відповідача Климчук О.І. в судовому засіданні вважає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, таким, що не підлягає до задоволення, а спірну постанову вважає законною та обґрунтованою, відтак у позові просить відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Згідно постанови серія ДПО18 №993381 від 04.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 04 червня 2021 року о 14 год. 30 хв. в місті Тернополі по вул..М.Шептицького пішохід ОСОБА_1 на нерегульованому пішохідному переході здійснив зупинку на проїзній частині, що не було пов`язано із забезпеченням дорожнього руху, чим здійснив перешкоду руху транспортному засобу марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.4.14 (ґ) ПДР України. До постанови додаються пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відео з нагрудних камер працівників поліції ВО-00124, рапорт.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 127 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виконуючи зазначену вимогу частини 2 ст. 77 КАС Українипредставник відповідача надав відео фіксацію з нагрудних камер працівників поліції ВО-00124; 24, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , рапорт працівника поліції, які на його думку підтверджують законність та обґрунтованість винесення спірної постанови.

Правовідносини, що стосуються дорожнього руху врегульовані Правилами дорожнього руху України, затверджені постановою КМ України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306.

За змістом п.1.1. зазначеної постанови, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

В силу вимог пункту 4.14 (ґ) ПДР України, пішоходам забороняється затримуватись і зупинятись на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 1 статті 127 КУпАП, непокора пішоходів сигналам ругулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із даних нагрудних камер працівників поліції за № ВО-00124, про які зазначено у спірній постанові, на них зафіксовано розташування транспорного засобу марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на нерегульованому пішоходному переході та яким керував водій ОСОБА_2 .

Як слідує із письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.06.2021 року, які додано до спірної постанови, останній у них зазначив, що «…під час переходу дороги на перехресті вул.Липова-Шептицького по вул.Липовій замітив перешкоду вантажівку д.н.з. НОМЕР_1 , котра стаяла на самому пішоходному переході та блокувала рух пішоходів, видимість інших трансопртних засобів, які заїзджали та виїзджали із вул.Липова. Він зробив зауваження водію, після того, як перевів дітей на іншу сторону вирішив повернутись, оскільки водій проігнорував його прохання, повідомивши йому, що спочатку відвантажиться. Після того, як водій почав їхати, позаду вантажівки переходив пішохід з дитячим візком. Він став позаду вантажівки у точку видимості дзеркала із сторони водія із закликом водія зупинитись. Проте, водій продовжив рух, в результаті чого випхав його задньою частиною кузова на головну дорогу. Тоді він підбіг до водія та пояснив про його порушення та викликав поліцію…».

Як вбачається із письмових пояснень водія автомобіля марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 «…04.06.2021 року близько 14.30 год. Він припаркував свій автомобіль марки «ЗІЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Липова-Шептицького біля аптеки «БАМ» на пішохідному переході, з метою доставки товару в магазин «Spar», оскільки не було іншого місця для зупинки. Коли він почав виїзджати зіднім ходом, чоловік почав тримати за автомобіль та повідомляв, що викликає поліцію, чим перешкодив виїзду автомобіля заднім ходом…».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, провадження в адміністративній справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків передбачених ст..38 КУпАП. Відповідно до означеної постанови, судом встановлено, що 04 червня 2021 року о 14 год.30 хв. в місті Тернополі по вул..М.Шептицького,1 водій керуючи транспортним засобом «ЗИЛ 130» д.н.з. НОМЕР_1 , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та своїми діями створив аварійну ситуацію пішоходу ОСОБА_1 , який перебував позаду та який різко змінив напрямок руху, щоб уникнути наїзду. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР України.

В силу вимог п.10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом, водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутись за допомогою до інших осіб.

В силу вимог п.15.9 (г), зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них в обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ст..18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Згідно із статтею 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення у постанові ВС від 21 грудня 2018 року у справі №686/5225/17.

Суд, оцінивши та дослідивши докази надані суду, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягненняслід задовольнити, спірну постанову скасувати, а адміністративну справу відносно нього провадженням закрити.

Скасовуючи спірну постанову суд вважає, що дії ОСОБА_1 , які полягали у вимушеній зупинці його на нерегульованому пішохідному переході на проїзній частині, як наслідок здійснення перешкоди руху транспортному засобу марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 було пов`язано із забезпеченням безпеки іншим учасникам руху, а саме пішоходам, які здійснювали перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході, на якому всупереч вимогам ПДР України зупинив свій транспортний засіб марки «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_2 , після чого розпочав рух заднім ходом, за що останнього визнано винуватим за ч.5 ст.122 КУпАП постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21 вересня 2021 року. Адже, розпочавши рух транспортним засобом заднім ходом, який був розташований на пішохідному переході, не звернувшись за допомогою до сторонніх осіб, дії водія ОСОБА_2 несли загрозу безпеці пішоходів. Зазначені обставини узгоджуються з наявними доказами у справі, а саме поясненнями ОСОБА_1 , відеофіскацією з нагрудних камер працівників поліції з яких вбачається розташування зазначеного транспортного засобу на нерегульованому пішохідному переході. Крім цього, такі обставини знайшли своє підтвердження у зазначеній постанові Тернопільського міськрайонного суду відповідно до якої водій ОСОБА_2 під час руху заднім ходом керованого ним автомобіля створив аварійну ситуацію пішоходу ОСОБА_1 , який перебував позаду та який різко змінив напрямок руху, щоб уникнути наїзду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 993381 від 04 червня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 127 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн., скасувати.

Адміністративну справу відносноОСОБА_1 за частиною 1 ст. 127 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути із Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду складено та проголошено судом 29 жовтня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан