Справа № 234/7639/20
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 листопада 2021 року справа №234/7639/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження заяву Святогірської міської ради про забезпечення позову в справі № 234/7639/20 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2020 року за ухвалою Краматорського міського суду Донецької області за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду надійшла справа № 234/7639/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецької області, в якому позивач просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та скасувати Наказ №1744-СГ від 23.03.2020 року щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути звернення від 10.02.2020 року та надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовного розміру 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 адміністративний позов задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував наказ №1744-СГ від 23.03.2020 року Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2020 року з урахуванням висновків суду про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовного розміру 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; стягнув з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

23.07.2021 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 114-115).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено (а.с. 165-166).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 р. у справі № 234/7639/20 , задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про заміну сторони виконавчого провадження, замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 65972313 від 06.07.2021, відкритому за виконавчим листом № 234/7639/20-а, виданим Донецьким окружним адміністративним судом 13.05.2021, з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області () на його правонаступника Святогірську міську раду (, юридична адреса: Україна, 84130, Донецька обл., місто Слов`янськ, місто Святогірськ, вул. Володимира Сосюри, будинок 8).

29 жовтня 2021 року до Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Святогірської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі №234/7639/20.

Також, 29 жовтня 2021 року до Першого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Святогірської міської ради про забезпечення адміністративного позову в справі № 234/7639/20, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого документа виданого на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 по справі 234/7639/20, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, та зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції розбалакувати розрахункові рахунки Святогірської міської ради.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 29.09.2021, на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року справа №234/7639/20, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, у тому числі в постанові про стягнення виконавчого збору від 06.07.2021 у розмірі 24 000 грн. та у частині стягнення судового збору у розмірі 840,80 грн. Виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року по справі №234/7639/20 державною виконавчою службою шляхом примусового стягнення вищевказаних сум коштів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду. Святогірською міською радою підготовлено апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі №234/7639/20 у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права та неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Крім того, у відповідності до листа Управління Державної казначейської служби України, на вимогу державного виконавця, заблоковано розрахункові рахунки Святогірської міської ради, що не надає можливості органу місцевого самоврядування здійснювати свої повноваження згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування» до моменту розгляду апеляційної скарги по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 1 - 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Статтею 151 КАС України регламентовані види забезпечення позову та способи, яким позов не може бути забезпечено.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 дійшов висновку щодо застосування зазначених підстав забезпечення позову у адміністративній справі про таке:

«Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.».

Отже, суд при вирішенні питання про забезпечення позову у кожному випадку, повинен виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При цьому, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, інститут забезпечення адміністративного позову створений на захист прав позивача, і саме позивач (або інша особа) має право звернутися до суду з заявою про забезпечення позову у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як зазначено вище, з заявою про забезпечення позову звернувся не позивач у справі, а суб`єкт владних повноважень Святогірська міська рада, яка відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 є правонаступником боржника у виконавчому провадженні відповідача у справі - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Так, обґрунтовуючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, відповідач зазначив, що підставою для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа виданого на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 по справі 234/7639/20, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, та зобов`язання Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції розбалакувати розрахункові рахунки Святогірської міської ради, є те, що примусове стягнення виконавчого збору від 06.07.2021 у розмірі 24 000 грн. та судового збору у розмірі 840,80 грн істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, заявник жодним чином не мотивує в чому саме полягає ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Також, зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник посилається на те, що на вимогу державного виконавця, заблоковано розрахункові рахунки Святогірської міської ради на виконання вищевказаного рішення суду. Зазначає, що ним подано апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду 20.11.2020, в якому він незгоден з прийнятим рішенням.

Тобто, заявник фактично мотивує своє звернення з заявою про забезпечення позову наявністю очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції в адміністративній справі.

Отже, не може йти мова про звернення заявника з вказаною заявою з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень відповідача.

Колегія суддів зазначає, що інститут забезпечення позову спрямований на захист прав та інтересів осіб, які звернулися за таким захистом до суду, а не суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі, не на користь якого ухвалено рішення.

Таким чином, заявник не навів жодних обставин, які свідчать про наявність підстав для забезпечення позову визначених ст.150 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 300 КАС України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Отже, судом апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження у справі може бути вирішено питання щодо зупинення дії судового рішення, з виконання якого видано виконавчий лист, стягнення за яким і стало підставою звернення відповідача до суду із заявою про забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом виданим на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 по справі 234/7639/20, та зобов`язання Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції розбалакувати розрахункові рахунки Святогірської міської ради.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 5 ст. 154 КАС України).

Керуючись статтями 150, 151, 154, 292, 311, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Святогірської міської ради про забезпечення позову в справі № 234/7639/20 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 01 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.В. Геращенко

Г.М. Міронова