Справа № 694/951/21
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/951/21
провадження № 2-а/694/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21.10.2021 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

Головуючого судді Сакун Д.І.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаськоїобласті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) до поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Сомдрацького Романа Миколайовича (вул.. Незалежності 35, м. Умань, 20302), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул.. Федора Ернста 3, м. Київ, 03048) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся із вказаним позовом в якому із врахуванням уточнених позовних вимог просить скасувати постанову інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Сомдрацького Р.М. БАБ № 905487 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП; Закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП; Зобовязати відповідальних осіб Департаменту патрульної поліції Національної поліції України вчинити дії, спрямовані на виключення його із відповідного реєстру осіб, що вчинили адміністративне правопорушення; Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Уманського РУП ГУНП в Черкаській області 454.00 грн. за сплату судового збору.

Своївимогипозивачмотивуєтим, що 06.04.2021 року об 11.10 год. відносно нього інспектором СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Сомдрацьким Р.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №905487 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., відповідно до якої позивач 06.04.2021 року перебуваючи в смт. Буки по вул. Пушкіна керував транспортним засобом «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_3 у якого видимі ознаки технічної несправності, а саме тріщина на вітровому склі в зоні склоочисників, чим порушив п. 314.7 ПДР. Із зазначеною постановою позивач не згідний та вважає її незаконною в зв`язку з тим, що працівником патрульної поліції не було дотримано вимог ст.. 283 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного зясування усіх обставин справи. Вказує, що інспектор СРПП виніс оскаржувану постанову, але будь якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядаєє справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Також, оскаржувана постанова не містить посилань на жодні докази, в тому числі належні та допустимі, зокрема показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення не підтверджено жодним доказом. Крім того, позивач зазначає, що приписами ДСТУ 3649:2010 пошкодження за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не відноситься до технічної несправності автомобіля, отже наявність тріщини на вітровому склі не забороняє його експлуатацію. Таким чином, позивач зазначає, що внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства були грубо порушені його конституційні права та норми КУпАП в зв`язку з чим, постанову не можна вважати законною.

Заяви, клопотання, іншіпроцесуальнідії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.06.2021 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін.

Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, які вони отримали, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічногозапису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`активно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.04.2021 відносно позивача працівником поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 06.04.2021 року в смт. Буки по вул. Пушкіна керував транспортним засобом «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_3 у якого видимі ознаки технічної несправності, а саме тріщина на вітровому склі в зоні склоочисників, чим порушив п. 314.7 ПДР(а.с.25).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними, якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак належних доказів, що позивач порушив ПДР України, зокрема доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, пояснень свідків, пояснень інших учасників руху, чи відеозапису фіксації. Проте, суду такі докази як і відзив на позов не надано. Відтак, всі сумніви трактуються на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КУпАП.

Разом з тим суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

За приписами ст.222 КУпАПрозгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.121 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1)центральний орган управління поліцією; 2)територіальні органи поліції. До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП поліцейські відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Як вбачається з позову позивач визначив відповідачем поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Сомдрацького Романа Миколайовича та Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Крім того, поліцейський СРПП відділу поліцейської діяльності Уманського РУП ГУНП в Черкаській області не відноситься до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, а відноситься до Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 Департамент патрульної поліції Національної поліції України () та Головне управління Національної поліції в Черкаській області () - це 2 самостійних, діючих окремо один від одного державних органа на підставі Положень, дві юридичні особи публічного права, без територіального та/або галузевого підпорядкування.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

З будь-якими клопотаннями чи заявами про заміну первісного відповідача належним відповідачем позивач до суду не звертався.

Аналізуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) до поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Сомдрацького Романа Миколайовича (вул.. Незалежності 35, м. Умань, 20302), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул.. Федора Ернста 3, м. Київ, 03048) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підписано 21.10.2021

Суддя Д.І. Сакун