Справа № 380/3695/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року

справа №380/3695/21
Львівський окружний адміністративний суд:
в складі головуючої судді Потабенко В.А.,
за участю секретаря судового засідання Гулій М.Р.,

за участі:

представника позивача Середнього Я.В., згідно наказу,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львова за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування частини вимоги, -

в с т а н о в и в :

Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (далі Західне регіональне управління, позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного офісу Держаудитслужби (далі Західний офіс Держаудитслужби, відповідач), у якому просить визнати протиправною і скасувати вимогу Західного офісу Держаудитслужби № 08-15м/5381-2020 від 30.09.2020 «Щодо усунення порушень законодавства», складену за результатами проведеної ревізії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, оформленої актом ревізії № 08-21/9 від 27.08.2020 в частині встановленого порушення абзацу 2 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що частково не погоджується з оскаржуваною вимогою. Наголосив, що така порушує права та інтереси позивача. Звернув увагу на те, що Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень прямо передбачено здійснення грошової компенсації за піднайом житла військовослужбовцям Державної прикордонної служби, у тому числі особам офіцерського складу, які мають сім`ї, за відсутності службового житла та за умови дотримання порядку виплати такої грошової компенсації. Відтак, вважає, що виплата такої компенсації ОСОБА_1 протягом 2018-2020 років, ОСОБА_2 протягом 2018-2019 років, ОСОБА_3 протягом 2018-2019 років та ОСОБА_4 протягом 2018-2020 років була здійснена правомірно, оскільки вказані особи не забезпечені ні службовим, ні власним житлом згідно встановлених санітарних і технічних норм. Відтак, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справи та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

13.04.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 24619), в якому представник відповідача наголосив, що в ході проведення ревізії встановлено, що в порушення абз. 7 п. 5 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень при встановленні компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень ЗхРУ ДПСУ у 2018 та 2019 роках не в повній мірі досліджувалось питання наявності у військовослужбовців або членів їх сімей жилого приміщення за місцем проходження служби. Також, в недотримання абз. 4 п.5 Порядку №450 (в редакції від 27.12.2018) інформація (витяг, інформаційну довідку) з бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить членам сім`ї військовослужбовця у 2019 році (по рапортам написаним у 2018 році) у всіх випадках почала надаватись лише з серпня 2019 року. Крім того, чотирьом військовослужбовцям позивача виплачувалась грошова компенсація при наявності у них (або у членів сім`ї) у власності житлових приміщень за місцем проходження служби (м. Львів), зокрема: підполковнику ОСОБА_1 , майору ОСОБА_2 , лейтенанту ОСОБА_3 та підполковнику ОСОБА_4 . При цьому, відповідно до розпорядження КМУ «Про визнання такими, що втратили чинність, та такими, що не застосовуються на території України, актів санітарного законодавства» від 20.01.2016 №94-р (яке вступило в силу з 01.01.2017) з 01.01.2017 в Україні повністю втрачають свою дію санітарні нормативи та санітарні регламенти. В ході ревізії згідно представлених документів встановлено, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї (склад сім`ї із 4-ох осіб) зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Зокрема, за інформацією із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 та членам його сім`ї належить на правах спільно-сумісної власності нерухомість - двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (загальна площа 54 м.кв., житлова площа 32,7 м.кв.). Отже, ОСОБА_1 , який забезпечений житловим приміщенням для постійного проживання, виплачено компенсації за піднайом (найом) житла на загальну суму 110478,0 грн., а саме, за 2018 рік - 39600,0 грн., за 2019 рік - 51840,0 грн. та січень-квітень 2020 року - 19038,0 грн. Крім того, встановлено, що відповідно до довідки з місця реєстрації та про склад сім`ї від 22.01.2018р. за №721-134, виданою військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_2 та члени його сім`ї (склад сімї 3 особи) зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 (юридична та фактична адреса ЗхРУ). При цьому, за інформацією із державного реєстру речових прав на нерухоме майно членам сім`ї ОСОБА_2 , а саме дружині ОСОБА_5 належить на правах приватної власності нерухомість - ј двокімнатної квартири АДРЕСА_4 (житлова площа 44,0 м.кв. із розрахунку на 4 особи). Згідно довідки з бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від №4194 квартира АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (після одруження ОСОБА_5 ), ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Львівської міської ради згідно розпорядження №8 від 11.01.1999. Іншої інформації (довідок, актів) щодо підтвердження чи спростування фактичного проживання ОСОБА_2 та членів його сім`ї в іншому приміщенні в ході ревізії не надано. Зважаючи на те, що не підтверджено факт піднайому (найму) житлового приміщення, комісією запропоновано виплату грошової компенсації ОСОБА_2 не здійснювати, чим підтверджено факт безпідставної виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з січня по грудень 2018 року на суму 26400,0 грн. та з січня по травень 2019 року на суму 14400,00 грн. Крім того, відповідно до довідки з місця реєстрації та про склад сім`ї від 06.09.2018 за № 721-451, виданої військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_3 в складі сім`ї одна особа зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (юридична та фактична адреса ЗхРУ). За інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно членам сім`ї ОСОБА_3 - дружині ОСОБА_9 та сину ОСОБА_10 належить на правах спільно-сумісної власності нерухомість у АДРЕСА_5 , Ѕ двокімнатної квартири (загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 29,3 м.кв. ). Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 30.08.2018 за №3200 в квартирі зареєстровано 4 особи. Інформації (довідок, актів) щодо підтвердження чи спростування фактичного проживання ОСОБА_11 та членів його сім`ї у іншому приміщенні не надано. Зважаючи на подані документи, на підставі яких не підтверджено факт піднайому (найму) житлового приміщення, комісією запропоновано виплату грошової компенсації ОСОБА_11 не здійснювати, чим підтверджено факт безпідставної виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з вересня по грудень 2018 року на суму 9600,0 грн. та з січня по травень 2019 року в сумі 13020,00 грн. Крім того, відповідно до довідки з місця реєстрації та про склад сім`ї від 07.12.2018 за № 721-525, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , підполковник ОСОБА_4 з сім`єю в складі 5 осіб зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ( юридична та фактичне адреса ЗхРУ). Відповідно до довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 30.10.2018 за №721/494 ОСОБА_4 перебуває у списку осіб, що потребують отримання службових жилих приміщень у м. Львові в Західному регіональному управлінні з 20.01.2016 зі складом сім`ї три особи ( ОСОБА_4 - основний, ОСОБА_12 - донька, ОСОБА_13 - син) та в подальшому, згідно довідки від 12.12.2018 за №721/540 потребують отримання службових жилих приміщень у Львові зі складом сім`ї в кількості 5-й осіб ( ОСОБА_4 - основний, ОСОБА_14 - дружина, ОСОБА_12 - донька, ОСОБА_13 - син, ОСОБА_15 - син дружини). За інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно членам сім`ї ОСОБА_4 - дружині ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_16 ) належить на правах приватної власності нерухомість - двокімнатна квартира АДРЕСА_6 загальною площею 51,4 кв.м., житловою, площею 27,6 м.кв. Вказане житло знаходиться в безпосередній близькості від місця проходження військової служби та дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження, оскільки м. Винники - адміністративно-територіальна одиниця, яка входить до складу Личаківського району м. Львова). Крім того, за інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (від 23.08.2019) ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира загальною площею 81,9 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м. в АДРЕСА_7 . Ревізією встановлено, що при наданні підтверджуючих документів для отримання грошової компенсації на піднайом (найом) житла була відсутня довідка про забезпечення житловою площею в період служби станом на 01.01.2018 року, що є порушенням абз. 6 п.5 Порядку № 450, відповідно до якого для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби. Остання довідка надана щодо факту перебування на квартирному обліку станом на 19.03.2012 року (на той час житловою площею не забезпечувався). Отже, ОСОБА_4 із сім`єю не проживає на приватній власності дружини в м. Винники, про що зазначено в акті обстеження житлових умов ОСББ «Мала Швейцарія» (довідка №4 від 24.09.2019) та фактично проживає у двокімнатній квартирі АДРЕСА_8 , що підтверджується документально актом ОСББ «Мечнікова 16г» № 38 від 17.05.2019 року. Отже, в порушення абз. 2 п. 6 Порядку № 450 при наявності у дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_14 на праві приватної власності житла у АДРЕСА_9 , що знаходиться в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження, безпідставно виплачено йому та на членів його родини (склад сім`ї 5 осіб) компенсації за піднайом (найом) житла за період з листопада по грудень 2018 року в сумі 5535,48 грн., за 2019 рік - 51840,0 грн. та за січень-квітень 2020 року - 19038,00 грн. Таким чином, в порушення абз. 2 п.6 Порядку №450 за період 2018-2019 років та за січень-квітень 2020 року підполковнику ОСОБА_1 , майору ОСОБА_2 , лейтенанту ОСОБА_3 та підполковнику ОСОБА_4 безпідставно нараховано та виплачено компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень при наявності у них (або у членів сім`ї) у власності житлових приміщень за місцем проходження служби (м. Львів) або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження на загальну суму 250311,48 грн. (за 2018 рік - 81135,48 грн., за 2019 рік - 131100,00 грн. та за січень-квітень 2020 року - 38076,00 грн.), що відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України та статей 224, 225 Господарського кодексу України є збитками нанесеними Західним регіональним управлінням. Виявлені органом Держаудитслужби збитки відшкодовуються у добровільному порядку об`єктом контролю, або шляхом звернення органом Держаудитслужби із відповідним позовом про їх стягнення у судовому порядку. За таких обставин, представник відповідача вважає вимогу Західного офісу Держаудитслужби в частині необхідності дотримання вимог чинного законодавства при прийнятті рішень про відшкодування витрат за піднайом (найом) житлових приміщень та встановлення винних осіб в допущенні вищевказаних порушень цілком обґрунтованою, а, відтак, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

22.04.2021 позивач подав відповідь на відзив (вх. №28241). Зазначив, що чинним Житловим кодексом України передбачено норму житлової площі в розмірі 13,65 м.кв. на одну людину. Таким чином, позиція відповідача про забезпеченість ОСОБА_1 ОСОБА_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та членів їх сімей належною житловою площею не підлягає застосуванню. Крім того, безпосередня близькість до місця проходження служби є оціночним поняттям, Адміністрацією державної прикордонної служби України не видано відповідного наказу, який би встановлював перелік населених пунктів, проживання в яких давало б змогу своєчасно прибувати до місця проходження служби.

Протокольною ухвалою від 15.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача в судові засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 07.09.2021 за вх. № 9506ел представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням у відрядженні. 19.10.2021 представником відповідача за вх. № 10679ел подано клопотання про перенесення судового розгляду справи або розгляд справи у відсутності Західного офісу Держаудитслужби.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що у період з 26.05.2020 по 19.08.2020 (з перервами для проведення зустрічних перевірок з 15.06.2020 по 17.07.2020, з 01.06.2020 по 03.06.2020, з 09.06.2020 по 11.06.2020) посадовими особами Західного офісу Держаудитслужби у Закарпатській області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності західного регіонального управління державної прикордонної служби України за період з 01.01.2016 по 30.04.2020, за результатами якої складено акт №08-21/9 від 27.08.2020.

Так, в ході проведення ревізії встановлено, крім іншого, заподіяння збитків, нанесених позивачем, на загальну суму 250311,48 грн., в том числі: за 2018 рік - 81135,48 грн., за 2019 рік - 131100,00 грн., за січень-травень 2020 року - 38076,00 грн.

Зокрема, встановлено що в порушення абз. 2 п. 6 Порядку № 450 за період 2018-2019 років та за січень - квітень 2020 року військовослужбовцям Західного регіонального управління, а саме підполковнику ОСОБА_1 , майору ОСОБА_2 , лейтенанту ОСОБА_3 та підполковнику ОСОБА_4 безпідставно нараховано та виплачено компенсацію за піднайом (найом) житлових приміщень при наявності у них або у членів сім`ї у власності житлових приміщень за місцем проходження служби (м. Львів).

Не погоджуючись з такими висновками акту ревізії, позивач подав заперечення до акта ревізії №08-21/9 від 27.08.2020.

За результатами розгляду поданих заперечень, відповідач скерував до Західного регіонального управління висновок, відповідно до змісту якого такі заперечення прийняті не були.

01.10.2020 позивачу відповідачем була надіслана вимога №08-15м/5381-2020 від 30.09.2020 «Щодо усунення порушень законодавства», в якій Західному регіональному управлінню наголошено на виявлених під час проведення ревізії порушеннях законодавства і запропоновано такі усунути. Зокрема, з метою уникнення надалі безпідставних витрат Західному регіональному управлінню при прийнятті рішень про відшкодування витрат за піднайом (найом) житлових приміщень слід дотримуватись вимог чинного законодавства та слід з`ясувати винну особу у допущенні вказаного порушення і прийняти відповідне рішення (сторінка 3 вимоги).

Не погоджуючись з вимогою Західного офісу Держаудитслужби в наведеній частині, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Правові й організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені приписами Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ (далі - України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головним завданням органу державного фінансового контролю є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 вищевказаної норми державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю наділено правом, в тому числі, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 затверджено Положення про Державну аудиторську службу (далі Положення № 43) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 Положення, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно підп. 3 п. 4 Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль, зокрема, через здійснення державного фінансового аудиту.

За приписами п. 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі Порядок № 550), інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (п. 46 Порядку № 550).

Пунктом 50 Порядку № 550 передбачено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Отже, з аналізу вищевикладених положень законодавства випливає, що Держаудитслужба та її територіальні органи мають право здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Судом встановлено, що предметом даного адміністративного позову є питання правомірності прийняття контролюючим органом вимоги в частині, що стосується встановлення факту заподіяння збитків на загальну суму 250,3 тис. грн., безпідставно нарахованих і виплачених 4 військовослужбовцям як грошова компенсація за піднайом (найом) житлових приміщень при наявності у них або членів їх сімей у власності житлових приміщень за місцем проходження служби (м. Львів).

З цього приводу суд зазначає, що про необхідність відшкодування виявлених під час проведення ревізії збитків, завданих державі чи об`єкту контролю може бути зазначено у вимозі, але вони не підлягають примусовому стягненню шляхом прийняття такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Отже, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.11.2018 у справі №820/3534/16, а також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 02.07.2020 у справі №826/1508/17, від 28.02.2020 справа №1340/5972/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що щодо обрахунку розміру збитків спору між сторонами немає.

У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно.

Відповідно до абз. абз. 1, 3, 5 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450 було затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень (з наступними змінами та доповненнями, далі - Порядок № 450).

Так, відповідно до вимог п. 1 Порядку № 450, цей Порядок визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.

У відповідності до п. 5 Порядку № 450 для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи:

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї;

копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї;

інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї;

копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу);

належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, розвідувальними органами, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).

Як випливає з акту ревізії №08-21/9 від 27.08.2020, відповідач стверджує про наявність у підполковника ОСОБА_1 , майора ОСОБА_2 , лейтенанта ОСОБА_3 та підполковника ОСОБА_4 (або у членів їх сімей) у власності житлових приміщень за місцем проходження служби (м. Львів), а відтак, і про безпідставність виплати їм грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

З цього приводу суд вказує на таке.

У відповідності до п. 6 Порядку № 450 грошова компенсація не виплачується, крім іншого, у разі:

наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони.

Згідно ст. 47 Житлового кодексу Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Вказаний норматив не є санітарним. Відтак, судом не беруться покликання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визнання такими, що втратили чинність та такими, що не застосовуються на території України , актів санітарного законодавства» від 20.01.2016 № 94, згідно з яким з 01.01.2017 в Україні повністю втрачають свою дію всі санітарні нормативи та санітарні регламенти.

Щодо виплати грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_1 , то такій особі з січня 2018 року надано право на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Грошова допомога одержувалась ним з січня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року та з січня по квітень 2019 року.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 з сім`єю (склад сім`ї 4 особи) винаймає двокімнатну квартиру АДРЕСА_10 .

При цьому, він та члени його сім`ї зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (двокімнатна квартира загальною площею 54 м.кв., житловою площею 32,7 м.кв.), яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_1 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Згідно довідки ЛКП «Житловик-С» з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 186 від 17.01.2018 в кв. 23 за адресою АДРЕСА_11 зареєстровано 8 осіб.

Зважаючи на норму ст. 47 Житлового кодексу Української РСР та наведені вище обставини, неможливо стверджувати, що у ОСОБА_1 наявне житлове приміщення, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством.

А, отже, і неможливо стверджувати про порушення позивачем абз. 2 п. 6 Порядку № 450 в частині безпідставної виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла на загальну суму 110478,00 грн., а саме: за 2018 рік - 39600,00 грн., за 2019 рік - 51840,00 грн. та січень-квітень 2020 року - 19038,00 грн.

Судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що договір оренди житла ОСОБА_1 укладений ним лише 03.06.2019, а грошову компенсацію він отримує з січня 2018, оскільки нормами Порядку № 450 не передбачено надання договору оренди як обов`язкова умова виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Щодо виплати грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_2 , то такій особі з січня 2018 року надано право на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 з своєю сім`єю (склад сім`ї 3 особи) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , військова частина НОМЕР_1 (Західне регіональне управління) (довідка військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2018 за №721-134).

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 та члени його сім`ї станом на 22.01.2018 (дату формування витягу) житлом не володіють.

Згідно архівних даних ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 4191 від 06.09.2019 станом на 29.12.2012 за ОСОБА_5 (дружиною ОСОБА_2 , до одруження ОСОБА_7 ) зареєстровано ј частини кв. АДРЕСА_4 . При цьому, площа вказаної квартири в довідці не зазначена, а отже, не зрозумілим є твердження відповідача про площу в 44 м.кв. і відповідно, про наявне у члена сім`ї ОСОБА_2 придатне для проживання житло.

Зважаючи на норму ст. 47 Житлового кодексу Української РСР та наведені вище обставини, неможливо стверджувати, що у ОСОБА_2 наявне житлове приміщення, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством.

А, отже, і неможливо стверджувати про порушення позивачем абз. 2 п. 6 Порядку № 450 в частині безпідставної виплати ОСОБА_2 грошової компенсації за піднайом (найом) житла на загальну суму 40800,00 грн., а саме: за період з січня по грудень 2018 року на суму 26400,00 грн. та з січня по травень 2019 року на суму 14400,00 грн.

Щодо виплати грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_3 , то такій особі з вересня 2018 року надано право на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Грошова допомога одержувалась ним з вересня по грудень 2018 року та з січня по травень 2019 року.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_3 (з складом сім`ї одна особа) зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , військова частина НОМЕР_1 (Західне регіональне управління) (довідка військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2018 за №721-146).

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 станом на 16.08.2018 (дату формування витягу) житлом не володіє.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_9 станом на 16.08.2018 (дату формування витягу) володіє на правах спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_12 загальною площею 47,2 м.кв., житловою 29,3 м.кв. Співвласниками даної квартири є ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (син).

Згідно довідки ЛКП «Магістральне» з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 3200 від 30.08.2018 в кВ. 193 за адресою АДРЕСА_13 зареєстровано 4 особи.

Зважаючи на норму ст. 47 Житлового кодексу Української РСР та наведені вище обставини, неможливо стверджувати, що у ОСОБА_3 наявне житлове приміщення, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством.

А, отже, і неможливо стверджувати про порушення позивачем абз. 2 п. 6 Порядку № 450 в частині безпідставної виплати ОСОБА_3 грошової компенсації за піднайом (найом) житла на загальну суму 22620,0 грн., а саме: за період з вересня по грудень 2018 року на суму 9600,00 грн. та з січня по травень 2019 року на суму 13020,00 грн.

Щодо виплати грошової компенсації за піднайом житла ОСОБА_4 , то такій особі з листопада 2018 року надано право на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла. Грошова допомога одержувалась ним з листопада по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року та з січня по травень 2020 року.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_4 зі сім`єю (склад сім`ї 6 осіб) винаймає двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 (акт перевірки житлових умов № 38 від 17.05.2019 та № 63 від 30.09.2019).

При цьому ОСОБА_4 з своєю сім`єю (склад сім`ї 5 осіб) зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , військова частина НОМЕР_1 (Західне регіональне управління) (довідка військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2018 за №721-525 та від 22.10.2018 за № 721-785).

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 станом на 22.10.2018 (дату формування витягу) володіє на правах приватної власності квартирою АДРЕСА_14 загальною площею 81,9 2 м.кв., житловою площею 38,3 м.кв.

Крім того, згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_14 станом на 23.08.2019 (дату формування витягу) володіє на правах приватної власності квартирою АДРЕСА_6 загальною площею 51,4 м.кв., житловою площею 27.6 м.кв.

Зважаючи на норму ст. 47 Житлового кодексу Української РСР та наведені вище обставини, неможливо стверджувати, що у ОСОБА_4 наявне житлове приміщення, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством - квартира АДРЕСА_6 .

Що ж стосується квартири АДРЕСА_14 , то така не знаходиться в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження.

А, отже і неможливо стверджувати про порушення позивачем абз. 2 п. 6 Порядку № 450 в частині безпідставної виплати ОСОБА_4 грошової компенсації за піднайом (найом) житла на загальну суму 76413,48 грн., а саме: за період з листопада по грудень 2018 року в сумі 5535,48 грн., за період з січня по грудень 2019 року - 51840,00 грн. та за період з січня по квітень 2020 року - 19038,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога Західного офісу Держаудитслужби України № 08-15м/5381-2020 від 30.09.2020 в частині встановленого порушення абзацу 2 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнята необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а відтак є протиправною та підлягає скасуванню в частині, що переглядалась судом.

Також суд звертає увагу на недотримання відповідачем строків надіслання вимоги Західного офісу Держаудитслужби № 08-15м/5381-2020 від 30.09.2020 «Щодо усунення порушень законодавства».

Згідно п.п. 46 Порядку № 550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Так, з матеріалів справи встановлено, що акт ревізії № 08-21/9 складено і підписано 27.08.2020, заперечення позивача на акт одержано 10.09.2020, а вимога № 08-15м/5381-2020 «Щодо усунення порушень законодавства» складена лише 30.09.2020, що є порушенням п.46 Порядку № 550.

За наслідками розгляду справи, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295, п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Західного офісу Держаудитслужби № 08-15м/5381-2020 від 30.09.2020 в частині встановленого порушення абзацу 2 пункту 6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного офісу Держаудитслужби (, місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Костюшка, 8) в користь Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: 79017, м. Львів, вул. Мечнікова, 16а) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень рівно.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.10.2021.

Суддя Потабенко В.А.