Справа № 460/8038/20
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2021 року м. Рівне №460/8038/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Військової частини НОМЕР_1
доОСОБА_1
про стягнення шкоди, завданої внаслідок втрати військового майна, -
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд з відповідача на користь позивача шкоду, завдану державі внаслідок втрати військового майна, в розмірі 40423,94грн. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що відповідач проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України, зокрема, у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2020 №29 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02.01.2020 №2 у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 11.02.2020 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та знято з усіх видів забезпечення. Разом з тим, за час проходження служби відповідач допустив втрату ввіреного йому військового майна на загальну суму 58661,97грн. До звільнення зі служби з ОСОБА_2 було утримано 18238,03грн, а тому на даний час його заборгованість перед державою за втрату військового майна становить 40423,94грн, яку останній в добровільному порядку не погасив. З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 01.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.07.2017 №176 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 03.07.2017 №121 на посаду начальника кадру групи бойового управління військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_4 м. Рівне, з 18.07.2017 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та визнано таким, що з 18.07.2017 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_3 від 20.12.2019 №7352/1 слідує, що в період з 18 по 19 грудня 2019 року, під час переміщення та вибіркової перевірки наявності, комплектності та стану «Машин для обробки даних», які рахуються за військовою частиною НОМЕР_3 було виявлено відсутність майна по службі зв`язку, а саме: джерела безперебійного живлення RPT-1000A SCHUKO (Powercom) в кількості 2 штуки; оперативної пам`яті 4 Gb DDR4-2133 в кількості 1 штука; накопичувана на ЖМД об`ємом 500 Gb роз`єм SATA зі швидкістю обертання шпинделя 7200 об/хв в кількості 1 штука.

Відповідно до накладної №131/17 від 20.10.2017 (типова форма з-3), капітан ОСОБА_4 , як представник від військової частини НОМЕР_3 , прийняв на матеріальне зберігання майно служби зв`язку, а саме: два комплекти «Машин для обробки даних» № 1425519 та № 1425530, 2017 року виготовлення, в складі яких були джерела безперебійного живлення RPT-1000A SCHUKO (Powercom), оперативна пам`ять 4 Gb DDR4-2133, накопичувач на ЖМД об`ємом 500 Gb зі складу комплекту «Машини для обробки даних» № 1425519.

Таким чином, на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_3 , від 20 грудня 2019 року №7352/1, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2019 №344 було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли втраті військового майна, а також встановлення винних посадових осіб.

З Акту службового розслідування № 3/1 від 23 січня 2020 року слідує, що у поясненні начальник групи бойового управління військової частини НОМЕР_3 капітан ОСОБА_4 вказав, що він дійсно отримував «Машини для обробки даних» №1425519 та №1425530, 2017 року виготовлення згідно накладної №131/17 від 20 жовтня 2017 року. Ці вироби він зберігав у приміщенні, де розміщені військові частини корпусу резерву, а саме в робочому кабінеті №11 будівлі 2/23, який закріплений за військовою частиною НОМЕР_3 . Доступ до них мав увесь особовий склад військової частини НОМЕР_3 . Востаннє він особисто перевіряв наявність та працездатність «Машини для обробки даних» №1425519 та №1425530 після повернення з лікування у вересні 2019 року. Результатом перевірки наступні:

машина для обробки даних №1425530 була у працездатному стані;

машина для обробки даних №1425519 знаходилася у коробці, на працездатність ним не перевірялася;

джерела безперебійного живлення RPT-1000A SCHUKO (Powercom) в кількості 2 штуки були відсутні, куди вони зникли йому не відомо, про їх відсутність він нікому не доповів.

Фактичну відсутність джерел безперебійного живлення RPT-1000A SCHUKO (Powercom) в кількості 2 штуки, оперативної пам`яті 4 Gb DDR4-2133 в кількості 1 штука, накопичувача на ЖМД об`ємом 500 Gb роз`єм SATA зі швидкістю обертання шпинделя 7200 об/хв в кількості 1 штука було виявлено 19 грудня 2019 року під час спроби передати майно зв`язку на відповідальне зберігання капітану ОСОБА_5 .

Під час тривалої відсутності, у зв`язку з вибуттям капітана ОСОБА_6 у відрядження, на лікування та у чергову відпустку дане майно іншій посадовій особі каштаном ОСОБА_7 на тимчасове зберігання не передавалося. Після повернення з відрядження, лікування та чергової відпустки майно зв`язку, що знаходиться на матеріальному зберіганні капітаном ОСОБА_7 не перевірялося.

Згідно з розрахунком залишкової вартості втрачених матеріальних засобів служби зв`язку військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2020 року, сума збитків становить 3999,20грн. З урахуванням кратності, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1995 року №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» (далі - Постанова №880) становить 11997,60грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2020 №6 капітана ОСОБА_1 , начальника кадру групи бойового управління військової частини НОМЕР_5 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 11997,60грн завданих державі збитків з урахуванням кратності, визначеної Постановою №880.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2020 року №16 було визначено капітану ОСОБА_8 та капітану ОСОБА_9 здійснити прийом передачу техніки, закріпленої за капітаном ОСОБА_7 , у зв`язку зі звільненням останнього наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2020 року №2 через систематичне невиконання умов контракту.

Для прийому передачі було визначено комісію військової частини НОМЕР_1 в складі: капітана ОСОБА_10 , прапорщика ОСОБА_11 , прапорщика ОСОБА_12 та старшого сержанта ОСОБА_13 , які комісійно перевіряли визначену техніку та здійснювали перевірку наявності майна.

В ході перевірки було виявлено ряд недоліків, які відповідно до рапорту капітана ОСОБА_14 (вх.№747/1 від 04.02.2020 р., вх.№748/1 від 4.02.20 р.. вх.№808/1 від 05.02.20 р.) стало відомо, що при прийомі-передачі виробів Н-13-3 заводський №819006 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_6 1990 року випуску, радіостанції Р-161А2 заводський № НОМЕР_7 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_8 року випуску та польового радіовузла ПРУ-2 заводський № НОМЕР_9 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_10 року випуску капітаном ОСОБА_7 капітану ОСОБА_8 було виявлено нестачу майна вказану в актах технічного стану:

№ 53/20 від 04.02.2020 року на Н-13-3 заводський №819006 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_6 1990 року випуску;

№52/20 від 04.02.2020 року на радіостанції Р-161А2 заводський №114546 на базі ЗІЛ- 131 шасі № НОМЕР_11 1981 року випуску;

№1/РАО польового радіовузла ПРУ-2 заводський № НОМЕР_9 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_10 року випуску.

Таким чином, на підставі рапорту капітана ОСОБА_14 (вх.№747/1 від 04.02.2020, вх.№748/1 від 04.02.2020, вх.№808/1 від 05.02.2020), наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2020 №46 було призначено службове розслідування з метою установлення причин та умов, що сприяли втраті майна та технічної документації, а також встановлення ступеня вини начальника групи бойового управління військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_15 .

Відповідно до акту службового розслідування вхідний № 7/1 від І 1 лютого 2020 року встановлено, що відповідно до наряду №342/2/М22/17-453 від 02.0812017 року капітан ОСОБА_4 отримав ПРУ-2 заводський № р.в. з військової частини НОМЕР_12 відповідно до накладної-вимоги №289/2 від 02.08.2017 року. Актом технічного стану №В3465 від 30.082017 та В3466 від 30.08.2017 року технічний стан автомобіля справний, виріб ПРУ-2 (1Т806) укомплектовано згідно формуляру, некомплект згідно відомості некомплектності №3367 від 15.11.2013 року, стан виробу ПРУ-2 справний.

Відповідно до накладної №174/17 від 27.11.2017 року капітаном ОСОБА_16 було передано капітану Осипчуку В. ЗІЛ 131 №шасі 434872 дв.№ р.в. (апаратна Н-18- 3№819006) Відповідно до акту технічного стану №689/17 від 2017 року апаратна працездатна, придатна до подальшої експлуатації, комплектність згідно комплекту поставки.

Відповідно до накладної №162/17 від 10.11.2017 року капітаном ОСОБА_17 було передано капітану ОСОБА_18 -161А2 на базі ЗІЛ-131 №шасі НОМЕР_11 дв. №13781 7 198) р.в. №1 14546. Відповідно до акту технічного стану №626/17 від 10.11.2017 року апаратна була укомплектована згідно комплекту поставки формуляру виробника, за вийнятком майна вказаного в картках некомплекту Ф-46 в/ч НОМЕР_13 №76/14 від 14.09.2006 року та Ф-46 в/ч НОМЕР_14 №450/12 від 28.11.2012 року.

Таким чином, капітаном ОСОБА_7 було отримано та прийнято на відповідальне зберігання наступну техніку:

Р 161А2 на базі ЗІЛ-131 №шасі НОМЕР_11 дв. № р.в. №114546, . ЗІЛ ІЗ! №шасі НОМЕР_6 дв.№ р.в. (апаратна Н-18-3№819006), ПРУ-2 заводський № р.в.

В ході прийому передачі зазначеної техніки капітаном ОСОБА_7 капітану ОСОБА_19 , відповідно до рапорту капітана ОСОБА_14 (вх.№747/1 від 04.02.2020 р., вх.№748/1 від 4.02.20 р., вх.№808/1 від 05.02.20 р. ) стало відомо, що при прийомі-передачі виробів Н-13-3 заводський №819006 на базі 31Л-131 шасі № НОМЕР_6 1990 року випуску, радіостанції Р-161А2 заводський № НОМЕР_7 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_8 року випуску та польового радіовузла ПРУ-2 заводський № НОМЕР_9 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_10 року випуску було виявлено нестачу майна вказану в актах технічного стану:

№ 53/20 від 04.02.2020 року на Н-13-3 заводський №819006 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_6 1990 року випуску;

№52/20 від 04.02.2020 року на радіостанції Р-161А2 заводський № НОМЕР_7 на базі ЗІЛ- 13! шасі № НОМЕР_11 1981 року випуску;

№І/РАО польового радіовузла ПРУ-2 заводський № НОМЕР_9 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_10 року випуску.

Капітан ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, відповідно до зазначених вище актів технічного стану ним було прийнято Р-161А2 заводський №114546 на базі ЗІЛ-131 шасі № НОМЕР_11 дв. № р.в., апаратна Н-18-3 .заводський №819006 на базі ЗІЛ 131 № шасі НОМЕР_6 дв. № р.в., ПРУ-2 заводський № р.в. Окрім того пояснив, що під час його відсутності (перебуванні в зоні ООС, у лікарняних відпустках) за зберігання апаратної Р161А, ПРУ-2 та Н18-3 відповідав старший лейтенант ОСОБА_20 , проте актами технічного стану апаратна не передавалася. Сховище опечатувалося печаткою №77, після його прибуття з зони ООС печаток на місці не було, а хто мав доступ до техніки йому не відомо. Окрім того, капітан ОСОБА_4 з зони ООС був направлений у шпиталь м. Сєвєродонецьк Луганської області, а в подальшому в м. Харків, відповідальним за апаратну ПРУ-2 залишився старший солдат ОСОБА_21 , актами технічного стану передача не оформлялася, наказу на тимчасове зберігання техніки не було. Пояснити, куди зникло майно, яке вказане у рапортах капітана ОСОБА_22 , як відсутнє, капітан ОСОБА_4 не зміг.

Відтак, розслідуванням було встановлено, що капітаном ОСОБА_7 було заподіяно шкоду, внаслідок протиправної поведінки, що проявилася у формі необережності, тобто всі обставини для притягнення до матеріальної відповідальності встановлені.

В порядку визначеному Законом було здійснено розрахунок збитків, завданих державі діями(бездіяльністю) капітана ОСОБА_6 , а саме:

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів служби зв`язку сума втраченого майна становить 4317,74грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 12953,23грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів служби зв`язку (автомобільна служба) сума втраченого майна становить 416,16грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 1248,48грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів служби зв`язку (на ПРУ-2 №294480) сума втраченого майна становить 1969,92грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 2363,90грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів служби ракетно- артилерійського озброєння сума втраченого майна становить 1315,01грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 3945,02грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів автомобільної служби сума втраченого майна становить 1242,80грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 4474,08грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів інженерної служби сума втраченого майна становить 356,40грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 1069,20грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів автомобільної служби (на ЗІЛ-131 №434872) сума втраченого майна становить 1382,80грн, з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 4148,40грн.

відповідно до Розрахунку залишкової вартості втрачених засобів служби зв`язку (на Н-18-3 №819006) сума втраченого майна становить 4604,80 грн., з урахуванням вимог Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року, вартість майна становить 13814,40грн.

Всього на загальну суму 46664,37грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.02.2020 № 13 капітана ОСОБА_1 , начальника кадру групи бойового управління військової частини НОМЕР_3 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 46664,37 грн. завданих державі збитків з урахуванням кратності, визначеної Переліком військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 880 від 02.11.1995 року.

З вищезазначеними актами службових розслідувань (вхідний № 3/1 від 23.01.2020 та вхідний № 7/1 від 11.02.2020) відповідач був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2020 №29 військовослужбовця військової служби за контрактом капітана ОСОБА_1 , начальника кадру групи бойового управління військової частини НОМЕР_15 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02 січня 2020 року №2 у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно, 11.02.2020 відповідача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та знято з усіх видів забезпечення. Також, з 10.02.2020 капітан ОСОБА_1 вважається таким, що справи і посаду у військовій частині НОМЕР_3 здав та вибув до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області для постановки на військовий облік.

Згідно з витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , з відповідача утримало 18238,03грн, на момент вирішення справи сума його заборгованості перед державою в особі військової частини НОМЕР_1 за недостачу матеріальних засобів кадру групи бойового управління військової частини НОМЕР_3 , складає 40423,94грн, яку останній в добровільному порядку не погасив.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

При вирішенні даного спору по суті, суд враховує правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.01.2020р. у справі №813/1045/1, згідно яких, спори щодо відшкодування державі в особі Військової частини шкоди, завданої особою, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової (публічної) служби, є публічно - правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут).

Згідно зі ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019р. №160-IX (далі - Закон №160-IX).

Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст. 1 Закону №160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Відповідно до ст. 3 Закону №160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 6 Закону №160-IX, Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема, виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону №160-IX, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно ст. 8 Закону №160-IX, у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 12 Закону №160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

З аналізу встановлених службовим розслідуванням обставин, вбачається наявність усіх елементів для притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності: заподіяння прямої дійсної шкоди у вигляді втрати майна; неналежне виконання відповідачем службових обов`язків, наявність причинного зв`язку між неналежним виконанням відповідачем службових обов`язків і настанням шкоди.

Водночас, жодних доказів відшкодування заборгованості в сумі 40423,94грн відповідачем суду не надано так само як і будь-яких заперечень проти позову.

З огляду на встановлений факт втрати відповідачем матеріальних засобів та доведеними обставинами наявності у відповідача матеріальної відповідальності за їх втрату, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_16 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_17 ) про стягнення шкоди, завданої внаслідок втрати військового майна, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 шкоду, завдану державі внаслідок втрати військового майна, в розмірі 40423,94грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 жовтня 2021 року.

Суддя В.В. Щербаков