Справа № 500/5385/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5385/21

01 листопада 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватне підприємство "Захід-хліб-збут-2002" про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача приватне підприємство "Захід-хліб-збут-2002" (далі третя особа), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 22.06.2021 №285517, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем необґрунтовано винесено постанову №285517 від 22.06.2021, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн., за перевезення без оформлення документів, перелік яких визначено ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Порушення вимог Закону полягало у відсутності у водія автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 страхового поліса від нещасних випадків на транспорті. Однак вказаний транспортний засіб, належний позивачу на праві приватної власті, переданий у платне володіння та користування третій особі на підставі договору від 18.05.2018 №011805. Перевезення вантажу 28.04.2021 здійснював ОСОБА_2 водій приватного підприємства "Захід-хліб-збут-2002". Натомість відповідачем, при ознайомленні з документами, наданими водієм перевізника, не вірно встановили (ідентифікували) суб`єкта перевірки та відповідальності. Крім цього, відповідно до додатку до договору страхування №ОВ-56/21 від 18.02.2021, укладеного приватним підприємством "Захід-хліб-збут-2002" як страхувальником, водій ОСОБА_2 застрахований від нещасних випадків на транспорті.

За таких обставин, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22.09.2021 від третьої особи на адресу суду надійшли пояснення, в якому приватне підприємство "Захід-хліб-збут-2002" вказує, що 28.04.2021 транспортний засіб у складі автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і напівпричіпа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу в інтересах підприємства. Під час здійснення перевірки водієм було надано увесь пакет необхідних документів, зокрема і договір оренди транспортних засобів №011805 від 18.05.2018, акт приймання-передачі та договір страхування.

На виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі, Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 28.09.2021 подано до суду відзив, просило відмовити у задоволенні в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що адміністративно-господарський штраф до позивача застосовано правомірно, оскільки страхування від нещасних випадків на транспорті є обов`язковим видом страхування, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу, зобов`язаний забезпечити наявність такого страхового полісу у водія. За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №СЕ269846 від 28.04.2021, в якому вказано, що автомобілем марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно товарно-транспортної накладної №3/28 від 28.04.2021 надавались послуги з перевезення вантажу. У водія ОСОБА_2 на момент перевірки відсутній страховий поліс водія від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт". При оформленні матеріалів перевірки, інспектору Укртрансбезпеки не було відомо про наявність договору оренди, оскільки водій транспортного засобу ОСОБА_2 , надавши реєстраційні документи на транспортні засоби, в яких власником значиться ОСОБА_1 , не повідомляв, що транспортні засоби передані в оренду, підтверджуючих документів не надавав, та жодним чином не зауважив, що перевозиться вантаж не позивачем, а третьою особою, що об`єктивно не могло бути невідомо водію.

28.09.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що фактичним доказом передання позивачем автомобіля з причепом став акт прийому-передачі об`єктів оренди від 18.05.2018, відповідно до якого приватне підприємство "Захід-хліб-збут-2002" отримало у фактичне користування для здійснення господарської діяльності ці транспортні засоби, що також підтверджується поясненнями наданими третьою особою.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 15.08.2007 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6).

ОСОБА_1 має у власності транспортний засіб марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с.7).

Інспекторами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Чернівецька область) в рамках проведення заходів державного контролю, шляхом Проведення рейдової перевірки, 28.04.2021 на а.д.М-19, 465 км, Чернівецька область, перевірено транспортний засіб марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 ), що належить позивачу.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 011337 від 26.04.2021 (а.с.48) та графіка проведення рейдових перевірок Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Чернівецька область) в період з 26.04.2021 по 02.05.2021 (а.с.47).

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №СЕ269846 від 28.04.2021, в якому вказано, що автомобілем марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно товарно-транспортної накладної №3/28 від 28.04.2021 надавались послуги з перевезення вантажу. У водія ОСОБА_2 на момент перевірки відсутній страховий поліс водія від нещасних випадків на транспорті, чим порушено вимоги ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.49).

За результатами розгляду акту №СЕ269846 від 28.04.2021, що відбувся 22.06.2021 в Придністровському міжрегіональному управлінні Укртрансбезпеки (Тернопільська область), на який позивач не з`явився (а.с.51), заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було винесено постанову №285517 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 1700,00 грн. за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.52).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абз.1 п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно абз.2 п.27 Порядку №1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У відповідності до ч.1 ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

За змістом ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Зокрема, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 1 Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 №959, передбачено, що цим Положенням визначається порядок здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті працівників транспортних підприємств незалежно від форм власності та видів діяльності, які безпосередньо зайняті на транспортних перевезеннях (далі - водії), а саме: водіїв автомобільного, електротранспорту: машиністів і помічників машиністів поїздів (електровозів, тепловозів, дизель-поїздів).

У відповідності до п.2 Положення передбачено, що застрахованими вважаються водії тільки на час обслуговування поїздки, а п.3 даного Положення зобов`язує перевізника видавати кожному застрахованому страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка.

Згідно з п.4 Положення, страхувальниками водіїв є юридичні особи або дієздатні громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які є власниками транспортних засобів чи експлуатують їх і уклали із страховиком договори страхування.

Статтею 7 Закону України "Про страхування" передбачено обов`язкові види страхування, до яких, серед іншого, віднесено особисте страхування від нещасних випадків на транспорті.

Таким чином, вказаний у ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість доповнити цей перелік іншими визначеними законодавством документами. Одним із таких документів є страховий поліс у водія від нещасних випадків на транспорті.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.

Так у відповідності до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведеної норми чинного законодавства, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, слідує, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу.

Як встановлено судом, позивач має у власності транспортний засіб марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с.7).

Вказані транспортні засоби, на виконання умов договору оренди транспортних засобів, укладеного 18.05.2018 з приватним підприємством "Захід-хліб-збут-2002", строком дії до 31.12.2023 включно (а.с.8-11), позивачем передані в строкове платне володіння та користування третій особі, про що 18.05.2018 складено акт прийому-передачі об`єктів оренди (а.с.34).

28.04.2021 третьою особою, у межах договору поставки №011004, укладеного 10.04.2018 між приватним підприємством "Захід-хліб-збут-2002", як постачальником, та публічним акціонерним товариством "Чернівецький хлібокомбінат", як покупцем, здійснено поставку товару відповідно до видаткової накладної №268 від 28.04.2021 (а.с.14), товарно-транспортної накладної №3/28 від 28.04.2021 (а.с.13).

Водій ОСОБА_2 , зазначений у товарно-транспортній накладні №3/28 від 28.04.2021, є працівником автомобільного перевізника приватного підприємства "Захід-хліб-збут-2002", про що свідчать відомості його трудової книжки НОМЕР_5 від 04.03.2008 (а.с.12).

Крім цього, відповідно до додатку до договору обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті №ОВ-56/21 від 18.02.2021, укладеного приватним підприємством "Захід-хліб-збут-2002", як страхувальником, водій ОСОБА_2 застрахований від нещасних випадків на транспорті (а.с.59-61).

В розрізі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що автомобільним перевізником вантажу 28.04.2021 виступало приватне підприємство "Захід-хліб-збут-2002", що не заперечується третьою особою та підтверджується, наявними у матеріалах справи доказами, а тому до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 безпідставно застосовано адміністративно-господарський штраф за надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке позивач не здійснював, оскаржуваною постановою від 22.06.2021 №285517, що свідчить про невідповідність її критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже така є протиправною та підлягає скасуванню.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 26.08.2021 (а.с.3).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.06.2021 №285517.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Соборна, будинок 75, ).

Третя особа: приватне підприємство "Захід-хліб-збут-2002" (46008, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Гайова, будинок 44-а, ) .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.