Справа № 280/4696/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 жовтня 2021 року Справа № 280/4696/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Мащенко Д.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представник позивача - Войтович Є.М.

представників відповідача - Назаренко М.М., Мунтянова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048),

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 13.04.2021 року № 225 в частині застосування до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 06.05.2021 р. № 387 о/с "По особовому складу", яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;

поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 травня 2021 року по день винесення рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.10.2017 був прийнятий на службу у поліції, що підтверджується записом у трудовій книжці. 06 травня 2021 року був звільнений зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 06.05.2021 р. № 387о/с. Підставою для наказу Департаменту патрульної поліції від 06.05.2021 р. № 387о/с вказано наказ Департаменту патрульної поліції від 13.04.2021 р. № 225. Згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 13.04.2021 р. № 225 на підставі висновку службового розслідування до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції «за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої стаття 19 Конституції України, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 11 та 13 частини третьої Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, пункту 7 частини першої статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», частини четвертої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, підпункту 7 пункту 2.1., підпунктів 7, 8 пункту 2.2 розділу II, підпунктів 1, 10 пункту 3.1. розділу III посадової інструкції інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2017 р. № 6086, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ».

Вважає вищезазначені накази Департаменту патрульної поліції від 06.05.2021 р. № 387о/с про його звільнення та наказ Департаменту патрульної поліції від 13.04.2021 р. № 225 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності необгрунтованими і протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, оскільки оскаржувані накази не мають жодного чіткого зазначення в чому саме, на думку відповідача, полягає недотримання Присяги поліцейського. Які дії, на думку відповідача, вчинені, що підривають авторитет Національної поліції України та довіру суспільства і громадян до поліції.

Що стосується нездійснення відеофіксації подій, то вказує на необгрунтованість позиції відповідача, оскільки така відеофіксація здійснювалась.

Що стосується непритягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то в цій частині позивач вважає, що діяв в межах вимог чинного законодавства України, жодних порушень службової дисципліни не допускав.

Крім того, зазначає про безпідставність притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», оскільки на момент прийняття оскаржуваних наказів вищезгаданий Закон ще не набрав чинності, а тому підстав для притягнення до відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за його порушення у відповідача не було.

При прийнятті оскаржуваних наказів відповідачем не було враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь вини, обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку позивача. У звязку з вищевикладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 підготовче засідання відкладено на 04.08.2021.

Відповідач позов не визнав, 07.07.2021 надав до суду відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, зазначає, що відповідно до відомостей, які містяться в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», на скорочений номер екстреного виклику поліції служби «102» о 00.37 15.02.2021 надійшов виклик від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з повідомленням про те що, за адресою: АДРЕСА_3 , о 23.30 заявницю зупинили працівники поліції на автомобілі TOYOTA PRIUS, білого кольору. В автомобілі було два працівника поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які взяли у неї п`ять тисяч гривень за те, що нібито вона була у стані алкогольного сп`яніння за кермом. Це повідомлення зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 15.02.2021 № 3451.

На відпрацювання виклику був направлений екіпаж УПП в Запорізькій області ДПП «Драгун-0015» у складі інспектора ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та старшого інспектора ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Кривоспицького Владислава Олеговича.

За результатом відпрацювання екіпажем «Драгун-0015» подано електронний рапорт, у якому зазначено, що на АДРЕСА_3 о 23.30 ОСОБА_7 зупинили працівники поліції на автомобілі TOYOTA PRIUS, білого кольору, в якому було двоє поліцейських, які, зі слів заявниці, представились як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вони взяли у заявниці п`ять тисяч гривень за те, що вона була нібито у стані алкогольного сп`яніння за кермом. Остання стверджувала, що це не так. Прибувши за адресою мешкання ОСОБА_7 , спілкування фіксувалось на портативний відеореєстратор АР-00238. Заявниця з ознаками алкогольного сп`яніння. Виявила бажання написати письмову заяву по цій події. Проводиться перевірка. Аналогічний рапорт ОСОБА_6 подано до УПП в Запорізькій області ДПП від 15.02.2020 № 3510вн/41/32-2021.

Далі встановлено, що 15.02.2020 до УПП в Запорізькій області ДПП надійшла заява ОСОБА_7 за № П-273. У ній заявниця вказує на факт отримання 14.02.2021 працівниками УПП в Запорізькій області ДПП неправомірної вигоди у розмірі п`ять тисяч гривень за не притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Перевіривши треки екіпажів батальйону № З УПП в Запорізькій області ДПП, які несли службу у нічну зміну з 20.00 14.02.2021 до 08.00 15.02.2021, встановлено, що час та місцезнаходження екіпажу «Драгун-0802» співпадає з поясненнями ОСОБА_8 по суті її скарги.

Відповідно до розстановки сил та засобів батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП з 20.00 14.02.2021 до 08.00 15.02.2020 у складі екіпажу «Драгун-0802» на службовому автомобілі TOYOTA PRIUS, номерний знак НОМЕР_2 , несли службу інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_9 та інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 .

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що своїми діями лейтенант поліції ОСОБА_1 грубо порушив вимоги пунктів 1 та 2 частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», а також пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, а саме нездійснення відеофіксації спілкування з ОСОБА_10 та події загалом, яка мала місце 14.02.2021 за її участю.

В ході службового розслідування, проаналізувавши відомості розділу «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» офіційного веб-порталу Моторного (транспортного) страхового бюро України, за посиланням: https://policv-web.mtsbu.ua/. за параметрами пошуку: «Державний номер ТЗ»: НОМЕР_3 встановлено, що 14.02.2021, тобто на час зупинки екіпажем «Драгун-0802» на вул. Космічна транспортного засобу ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , остання на вказану дату не мала діючого поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачено обов`язкову адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у відповідності до частини першої статті 126 КУпАП. Відповідач вважає, що 14.02.2021 екіпажем «Драгун- 0802 » ОСОБА_7 в порушення норм законодавства не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення. Відповідач зазначає, що внаслідок непрофесійного відношення до виконання своїх службових обов`язків лейтенантом поліції ОСОБА_1 , в результаті не виявлення відповідного адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_2 14.02.2021, не було виконано вимоги пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція), відповідно до якого, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Крім цього в ході службового розслідування дисциплінарною комісією під час вивчення та аналізу відеозаписів портативного відереєстратора АР-00191 у період з 20.00 14.02.2021 до 08.00 15.02.2021 було виявлено файл «.mov». Так, в порушення норм законодавства позивачем, під час бесіди з ОСОБА_3 , з метою не проводити відеофіксацію події, яка мала місце 15.02.2021, відвернув портативний відеореєстратор АР-00191 у бік, а потім вимкнув його взагалі. Разом з тим, сам ОСОБА_3 пояснив, що 15.02.2021 приблизно у період з 03.00 до 04.00 він знаходився в автомобілі HONDA ACCORD, який стояв біля його будинку, де до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що в нього ввімкнене дальнє світло фар. У ОСОБА_3 запитали чи не знаходиться він у стані алкогольного сп`яніння, на що він відповів що не знаходиться. ОСОБА_3 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Alcotester Drager. Результат огляду - негативний. Після цього, поліцейські повідомили, що бажають ознайомитись із його водійським посвідченням. За словами опитуваного, оскільки у нього відкрита категорія «С» та він має 2 штрафи у зв`язку із цим, поліцейські запропонували надати їм чотириста гривень з метою того, щоб його відпустили та не притягали до відповідальності. ОСОБА_3 передав чотириста гривень поліцейському, який був молодший, купюрами номіналом двісті гривень. Вказані поліцейські несли службу на автомобілі TOYOTA PRIUS, номерні знаки ОСОБА_3 не запам`ятав.

Також, відеозаписом встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_12 спілкувався із ОСОБА_3 російською мовою. Відповідач вважає, що такими діями лейтенант поліції ОСОБА_12 повторно та зухвало вчинив порушення вимог Закону та Інструкції, а саме не здійснював відеофіксацію події, яка мала місце 15.02.2021 за участю ОСОБА_3 .

Відповідач також зазначає, що в ході службового розслідування позивач надавав не щирі пояснення, чим не бажав сприяти службовому розслідуванню та навмисне надавав неправдиві пояснення.

Обставин, що помякшують дисциплінарну відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_1 в ході службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено. Таким чином, дисциплінарна комісія із зібраних та досліджених матеріалів службового розслідування дійшла висновку, що позивач порушив службову дисципліну і вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у недотриманні законодавства України та посадових обовязків, нездійсненні відеофіксації спілкування з громадянами, непритягненні до адміністративної відповідальності порушників ПДР, спілкування недержавною мовою під час виконання службових обовязків. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача 21.07.2021 до суду подано відповідь на відзив, де вказано, що обставини, з приводу яких звернулась ОСОБА_2 до поліції, мають перевірятися не в дисциплінарному порядку, а в порядку, який передбачений кримінально-процесуальним законодавством. Разом з тим, будь-які дані про відкриття кримінального провадження відсутні як і вироки з приводу отримання неправомірної вигоди позивачем. Звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позивачем було допущено порушення, яке полягає у невиявленні адміністративного правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , а саме відсутність у останньої полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що передбачена відповідальність за ст. 126 КУпАП. Однак у оскаржуваному наказі від 13.04.2021 № 225 вказано про порушення, яке виразилось у непритягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення п. 11.2 ПДР. Просить позов задовольнити.

Протокольною ухвалою суду 04.08.2021 підготовче засідання було відкладено до 02.09.2021.

Ухвалою від 02.09.2021 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 04.10.2021.

Ухвалою суду від 04.10.2021 розгляд справи було відкладено на 11.10.2021.

Протокольною ухвалою суду 11.10.2021 розгляд справи було відкладено на 18.10.2021.

Протокольною ухвалою суду 18.10.2021 розгляд справи було відкладено на 26.10.2021.

В судовому засідання 26.10.2021 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали із підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просили у їх задоволенні відмовити.

У судовому засіданні 26.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 30.10.2017 по 06.05.2021 проходив службу в Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей, які містяться в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», на скорочений номер екстреного виклику поліції служби «102» о 00.37 15.02.2021 надійшов виклик від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з повідомленням про те що, за адресою: АДРЕСА_3 , о 23.30 заявницю зупинили працівники поліції на автомобілі TOYOTA PRIUS, білого кольору. В автомобілі було два працівника поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які взяли у неї п`ять тисяч гривень за те, що нібито вона була у стані алкогольного сп`яніння за кермом. Заявниця стверджує, що це не так, бажала написати заяву. Це повідомлення зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 15.02.2021 № 3451.

На відпрацювання виклику був направлений екіпаж УПП в Запорізькій області ДПП «Драгун-0015» у складі інспектора ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та старшого інспектора ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Кривоспицького Владислава Олеговича.

За результатом відпрацювання екіпажем «Драгун-0015» подано електронний рапорт, у якому зазначено, що на АДРЕСА_3 о 23.30 ОСОБА_7 зупинили працівники поліції на автомобілі TOYOTA PRIUS, білого кольору, в якому було двоє поліцейських, які, зі слів заявниці, представились як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вони взяли у заявниці п`ять тисяч гривень за те, що вона була нібито у стані алкогольного сп`яніння за кермом. Остання стверджувала, що це не так. Прибувши за адресою мешкання ОСОБА_7 , спілкування фіксувалось на портативний відеореєстратор АР-00238. Заявниця з ознаками алкогольного сп`яніння. Виявила бажання написати письмову заяву по цій події. Проводиться перевірка. Аналогічний рапорт ОСОБА_6 подано до УПП в Запорізькій області ДПП від 15.02.2020 № 3510вн/41/32-2021.

Далі встановлено, що 15.02.2020 до УПП в Запорізькій області ДПП надійшла заява ОСОБА_7 за № П-273. У ній заявниця вказує на факт отримання 14.02.2021 працівниками УПП в Запорізькій області ДПП неправомірної вигоди у розмірі п`ять тисяч гривень за не притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

15.02.2021 начальником УПП в Запорізькій області ДПП капітаном поліції Світланою Михайловською складено Доповідну записку на імя начальника Департаменту патрульної поліції полковника поліції Євгенія Жукова, у звязку із надходженням 15.02.2021 до управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції скарги ОСОБА_2 за фактом отримання 14.02.2021 інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 неправомірної вигоди у розмірі пять тисяч гривень за не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до ч. 1-4 ст. 14, ч. 1 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 та ч. 2 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом № 270 від 15.02.2021 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспекторами взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилося у можливому вимаганні ними неправомірної вигоди у розмірі пять тисяч гривень 14.02.2021 від ОСОБА_2 , завершити та за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої стаття 19 Конституції України, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 11 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пункту 7 частини першої статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», частини четвертої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, підпункту 7 пункту 2.1., підпунктів 7, 8 пункту 2.2 розділу II, підпунктів 1, 10 пункту 3.1. розділу III посадової інструкції інспектора управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2017 р. № 6086, згідно з частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, дисциплінарною комісією пропонується до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону 3 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом №225 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 13.04.2020 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону 3 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

В наказі зазначено про вчинення дисциплінарного проступку інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону 3 3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме 14.02.2021 він під час спілкування з ОСОБА_2 допустив порушення службової дисципліни, що виразились у нездійсненні відеофіксації події, непритягненні її до адміністративної відповідальності за порушення п. 11.2 ПДР, спілкуванні недержавною мовою під час виконання службових обовязків, недотриманні Присяги поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України та довіру суспільства і громадян до поліції. Крім того, встановлено, що аналогічне порушення ОСОБА_1 допустив 14.02.2021 під час спілкування з водієм ОСОБА_3 , який порушив п. 2.1 «а» та 19.2 ПДР.

Наказом №387 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 06.05.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

Відповідно до ст. 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закон № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Згідно з ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

Пунктом 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1 ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за те, що 14.02.2021 під час спілкування з ОСОБА_2 допустив порушення службової дисципліни, що виразились у нездійсненні відеофіксації події, непритягненні її до адміністративної відповідальності за порушення п. 11.2 ПДР, спілкуванні недержавною мовою під час виконання службових обовязків, недотриманні Присяги поліцейського, вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України та довіру суспільства і громадян до поліції. Крім того, встановлено, що аналогічне порушення ОСОБА_1 допустив 14.02.2021 під час спілкування з водієм ОСОБА_3 , який порушив п. 2.1 «а» та 19.2 ПДР., до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно з наказом №225 від 13.04.2021 позивач порушив пункти 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 11 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, частину четверту статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст. 22 КУпАП При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 роз. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 4. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до пп. 4 п. 1 роз. ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 24.04.2020 №357 Посадові особи органів (підрозділів) поліції під час реагування на правопорушення або події повинні забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням чи їх припинення, виявлення та затримання осіб, які їх учинили, усунення негативних наслідків правопорушень або подій.

Відповідно до абз.2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 листопада 2016 року № 1179 (далі - Правила №1179) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктом 3 розділу ІV Правил №1179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Як вбачається з наказу про звільнення позивачем не виконано службові обов`язки, а саме не прийнято рішення про застосування адміністративних стягнень до осіб, які вчинили правопорушення, а саме ОСОБА_2 за порушення п. 11.2 ПДР та ОСОБА_3 за порушення п. 2.1 «а» та п. 19.2 ПДР.

Так, у висновку службового розслідування зазначено, що о 23:06 14.02.2021 екіпажем «Драгун-0802» зупинено транспортний засіб ЗАЗ SENS, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Портативний відеореєстратор АР-00191 під час зупинки вказаного транспортного засобу закріплено на форменному одязі лейтенанта поліції ОСОБА_1 ; о 23:07 14.02.2021 старший лейтенант поліції ОСОБА_9 разом з ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 , привітався, представився та зхапитав останню, чому вона здійснює рух на транспортному засобі по центру дороги між полосами для руху, на що ОСОБА_2 відповіла, що в неї запотіли вікна. Вказане підтверджується і наданим та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, долученим до матеріалів справи відповідачем.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що в ході службового розслідування, проаналізувавши відомості розділу «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» офіційного веб-порталу Моторного (транспортного) страхового бюро України, за посиланням: https://policv-web.mtsbu.ua/. за параметрами пошуку: «Державний номер ТЗ»: НОМЕР_3 встановлено, що 14.02.2021, тобто на час зупинки екіпажем «Драгун-0802» на вул. Космічна транспортного засобу ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , остання на вказану дату не мала діючого поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачено обов`язкову адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у відповідності до частини першої статті 126 КУпАП.

В якості належних доказів наявності зазначених обставин відповідач посилався на відеозапис, долучений ним до матеріалів справи.

Судом під час дослідження відеозапису встановлено, що 14.02.2021 під час патрулювання було зупинено автомобіль ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 та звернуто увагу останньої на рух її автомобіля по центру дороги.

Як під час службового розслідування, так і під час розгляду справи у суді, позивач заперечував факт вчинення правопорушення, а саме не вжиття заходів щодо запобігання та припинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, неприйняття рішення про застосування адміністративних стягнень до осіб, посилаючись на те, що ним було перевірено особи водіїв та встановлено, що з документами все гаразд, та оскільки з відеозапису реєстратора неможливо побачити дорожню розмітку водія ОСОБА_2 було відпущено.

Суд зазначає, що наданий відповідачем відеозапис, фіксує лише спілкування поліцейських ОСОБА_9 та ОСОБА_1 із водієм автомобіля ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_3 , 14.02.2021, проте не фіксує наявність чи відсутність у ОСОБА_2 поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, отже суд не враховує цей факт як належний доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення. Окрім того, відповідачем не заперечується, що відсутність полісу обовязкового страхування у ОСОБА_2 було встановлено вже під час проведення службового розслідування.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що матеріали справи містять суперечливу інформацію щодо тих порушень, які, на думку відповідача, допустив позивач, а саме в тій частині, що стосуються непритягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Так спірний наказ № 225 від 13.04.2021, в частині, що стосується позивача, містить посилання на порушення ОСОБА_1 службової дисципліни за непритягнення ОСОБА_2 за порушення п. 11.2 ПДР, хоча матеріали службового розслідування та відзив на позовну заяву побудовані на інформації про непритягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності саме за порушення ст. 126 КУпАП.

Крім того відповідачем під час службового розслідування не було допитано ОСОБА_2 саме в контексті можливого та/або імовірного порушення нею як п. 11.2 ПДР так і ст. 126 КУпАП, що свідчить про неповноту службового розслідування та не з`ясування обставини, які стали предметом службового розслідування.

Крім цього в ході службового розслідування дисциплінарною комісією під час вивчення та аналізу відеозаписів портативного відеореєстратора АР-00191 у період з 20.00 14.02.2021 до 08.00 15.02.2021 було виявлено файл «.mov». Так, встановлено, що о 04:02 15.02.2021 лейтенант поліції ОСОБА_1 ста старший лейтенант поліції ОСОБА_9 підійшли до транспортного засобу білого кольору, у якому на водійському місці знаходився молодий чоловік і розпочали з ним розмову. У цей же час молодий чоловік пояснює, що живе у будинку, який знаходиться навпроти транспортного засобу, у якому він перебуває. О 04:03 15.02.2021 лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомляє молодому чоловікові, що бажає перевірити його дані за системою ІПНП, на що останній надає свою згоду. На запитання лейтенанта поліції ОСОБА_1 назвати своє прізвище молодий чоловік відповідає - ОСОБА_13 . На запитання лейтенанта поліції ОСОБА_1 назвати своє імя та по батькові, молодий чоловік відповідає: ОСОБА_14 . В цей же час ОСОБА_3 повідомив екіпажу «Драгун-0802», що у нього відсутнє водійське посвідчення та він має чотири штрафи. Після цього, позивач запитав у ОСОБА_3 його число, місяць та рік народження, на що останній відповів: двадцять чотири дванадцять. На запитання лейтенанта поліції ОСОБА_1 назвати рік народження, ОСОБА_3 відповів: перший, двадцять років.

Вищевказане підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, долученим до матеріалів справи відповідачем.

Від ОСОБА_3 16.02.2021 були відібрані пояснення та по суті поставлених питань він пояснив, що 15.02.2021 приблизно о 3:00-4:00 сидів в автомобілі Honda Accord, який стояв біля будинку, де він проживає. До нього підійшли співробітники поліції та повідомили, що в нього ввімкнене дальнє світло фар. Далі працівники поліції поцікавились чи не перебуває ОСОБА_3 у стані алкогольного спяніння. ОСОБА_3 пройшов тест на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою Alcotester Drager, результат - негативний. Опитуваний ОСОБА_3 у своїх поясненнях також повідомив, що оскільки у нього відкрита категорія «С» та він має два штрафи у звязку з цим поліцейські запропонували надати їм чотириста гривень з метою того, щоб його відпустили та не притягали до відповідальності. ОСОБА_3 передав чотириста гривень поліцейському номіналом по двісті гривень.

В якості належних доказів наявності зазначених обставин відповідач посилався на відеозапис, долучений ним до матеріалів справи та пояснення надані ОСОБА_3 в ході службового розслідування.

Відповідачем під час службового розслідування не було допитано ОСОБА_3 саме в контексті можливого та/або імовірного порушення ним п. 2.1 «а» та п. 19.2 ПДР, що свідчить про неповноту службового розслідування та не з`ясування обставини, які стали предметом службового розслідування.

Крім того, суд зазначає, що з відеозапису, який надано відповідачем до суду та пояснень ОСОБА_3 встановлено, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу, що вже здійснював стоянку, позивач в автомобілі знаходився сам на водійському сидінні.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 19.2 ПДР Дальнє світло слід перемикати на ближнє не менш як за 250 м до зустрічного транспортного засобу, а також тоді, коли воно може засліпити інших водіїв, зокрема тих, що рухаються в попутному напрямку. Світло необхідно перемикати і на більшій відстані, якщо водій зустрічного транспортного засобу періодичним перемиканням світла фар покаже потребу в цьому.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім цього, ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для твердження про порушення позивачем службової дисципліни, яка полягає у непритягненні ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 «а» та п. 19.2 ПДР, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом та є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Отже, доводи відповідача, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було вчинено адміністративне правопорушення, проте позивачем не було складено щодо них протоколи про адміністративне правопорушення, не доведено належними доказами, а отже є припущеннями.

Суд також зазначає, що доказів оскарження дій ОСОБА_1 при виконанні ним своїх службових обовязків до суду не надано та матеріали справи не містять.

Разом з тим не заслуговують увагу висновки службового розслідування щодо отримання, в тому числі позивачем, неправомірної вигоди від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки дане питання не належить до повноважень адміністративного суду та в основу підстав для звільнення ОСОБА_1 відповідачем покладено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, обставини порушення позивачем пункти 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 11 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, частину четверту статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Щодо порушення позивачем пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, а саме не здійсненні позивачем під час несення служби безперервної відеофіксації на портативний відеорегістратор, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018р. з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції поліцейський зобов`язаний включити портативний відеореєстратор та вести безперервну відео зйомку ним до завершення виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції (п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1026).

Таким чином, перед заступанням на службу поліцейські зобов`язані отримувати портативні відео реєстратори та з моменту початку виконання службових обов`язків й до їх закінченні вести безперервну відеозйомку.

Разом з тим, п.п. 1 та 2 Розділу VІІ Інструкції № 1026 визначено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються, зокрема, самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Згідно з пунктом 2 розділу VII вказаної Інструкції поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується висновком службового розслідування, що о 23:08 14.02.2021 старший лейтенант поліції ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_2 чи не вживала остання спиртні напої, на що вона відповіла, що не вживала, після чого, лейтенант поліції ОСОБА_1 з метою не проводити подальшу відеофіксацію події, яка мала місце за участю ОСОБА_2 , відвернув портативний відеореєстратор АР-00191 в бік та вимкнув його.

Окрім того, службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до відеоряду файлу «.mov» о 04:04 15.02.2021 лейтенант поліції ОСОБА_1 , з метою не проводити подальшу відеофіксацію події, яка мала місце 15.02.2021 за участю ОСОБА_3 , відвернув портативний відеореєстратор АР-00191 у бік; о 04:05 15.02.2021 лейтенант поліції Мєдвєдєв О.П. вимкнув портативний відеореєстратор АР-00191. Відеозапис події, яка мала місце 15.02.2021 за участю ОСОБА_3 завершено.

Суд зазначає, що це є порушенням вимог п.5 розділу ІІ Інструкції № 1026.

Доказів повідомлення ОСОБА_1 керівництва УПП в Запорізькій області про несправність чи перебування у неналежному стані портативного відео регістратора, матеріали справи не містять та не надавались позивачем ні під час службової перевірки, ні під час розгляду справи у суді.

Отже, факт не здійснення позивачем, під час несення служби, безперервної відеофіксації на портативний відео реєстратор підтверджений та не спростований під час судового розгляду.

Що стосується порушення позивачем пункту 7 частини першої статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», то в цій частині суд зазначає наступне.

Так, згідно із ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» цей Закон набирає чинності через два місяці з дня його опублікування (набрав чинності 16.07.2019), крім: підпункту 1 пункту 7 цього розділу, який набирає чинності через три роки з дня набрання чинності цим Законом.

Підпунктом 1 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» передбачено внести зміни до таких законодавчих актів України: у Кодексі України про адміністративні правопорушення (Відомості Верховної Ради УРСР, 1984 р., додаток до № 51, ст. 1122): а) доповнити статтями 188-52 і 188-53 такого змісту: "Стаття 188-52. Порушення закону щодо функціонування і застосування української мови як державної.

Тобто Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» передбачено, що Стаття 188-52 КУпАП набирає чинності через 3 роки з дня набрання чинності Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», тобто з 16.07.2022.

Суд зазначає, що на сьогоднішній день за порушення жодної зі статей цього Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» відповідальність не передбачена, лише адміністративна, і та лише з 16.07.2022.

Окрім того, суд зазначає, що ст. 49 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що з метою сприяння функціонуванню української мови як державної у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України діє уповноважений із захисту державної мови (частина перша). Завданнями уповноваженого є: 1) захист української мови як державної; 2) захист права громадян України на отримання державною мовою інформації та послуг у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України і усунення перешкод та обмежень у користуванні державною мовою (частина друга). З метою реалізації покладених на нього завдань уповноважений здійснює такі повноваження розглядає скарги фізичних і юридичних осіб на дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій всіх форм власності, інших юридичних і фізичних осіб щодо дотримання вимог законодавства про державну мову (пункт 3 частини четвертої).

Згідно приписів статей 54, 55 вказаного Закону будь-яка особа має право звернутись до уповноваженого зі скаргою про порушення вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», а уповноважений за наявності відповідних правових підстав зобов`язаний розглянути таку скаргу та повідомити заявника про результати розгляду його скарги.

Отже, питання порушення позивачем вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» в частині володіння державною мовою та застосовування її під час виконання службових обов`язків може бути розглянуто уповноваженим із захисту державної мови відповідно до покладених на нього законодавством повноважень.

На думку суду, відповідач не може самостійно кваліфікувати дії позивача як порушення вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» в частині володіння державною мовою та застосовування її під час виконання службових обов`язків, оскільки такий висновок може зробити уповноважений на це орган.

Проте, застосовуючи до лейтенанта поліції дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, відповідачем не враховані положення статей 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, особа позивача, який позитивно характеризується та не має дисциплінарних стягнень, а отже, безпідставно застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.

Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав кваліфікувати виявлене одиничне порушення як грубе порушення дисципліни чи посадових інструкцій, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення з посади.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку № 100).

Пунктами 2, 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Верховний Суд зазначає, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 № 100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-погодинниками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

В матеріалах справи наявна копія довідки про доходи позивача № 1662 від 18.10.2021 року, відповідно до якої позивачу нарахована заробітна плата: березень 2021 року 10451,47 грн.; квітень 2021 року 13502,54 грн; загальна сума доходу за період з 1 березня 2021 р. по 30 квітня 2021 р. становить 23954,01 грн.

Середньоденна заробітна плата складає: 392,69 грн.

Період вимушеного прогулу позивача з 07.05.2021 (перший робочий день після звільнення позивача) по 26.10.2021 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) складає 118 робочих дні.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача складає 46 337,42 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає негайному виконанню.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, сума в розмірі 11 977,01 грн., що складає суму стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Всупереч наведеним нормам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності прийнятих ним підстав для прийняття наказів про звільнення позивача, належним чином не довів.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 13.04.2021 року № 225 "Про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень" в частині притягнення інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 06.05.2021 № 387 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 06 травня 2021 року.

Поновити на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 07 травня 2021 року.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 07.05.2021 по 26.10.2021 у розмірі 46 337,42 грн.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 11 977,01 грн. звернути рішення до негайного виконання.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 01.11.2021.

Суддя А.В. Сіпака