Справа № 540/4233/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4233/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про стягнення недоплаченої заробітної плати та різниця у невиплаченому середньому заробітку після його коригувань в сторону підвищення посадового окладу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить

- стягнути з Херсонської обласної прокуратури (далі - відповідач) на користь ОСОБА_1 невиплачену різницю середнього заробітку за час затримки вимушеного прогулу після його коригування у зв`язку із підвищенням посадового окладу за період з 05.05.2020 по 27.08.2020 у розмірі 450952,32 грн з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів;

- невиплачену різницю середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі після його коригування у зв`язку із підвищенням посадового окладу за період з 28.08.2020 по 04.12.2020 у розмірі 398919,36 грн з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів;

- заборгованість по оплаті праці за період з 05.12.2020 по 30.06.2020 у розмірі 318493 грн недоплаченого посадового окладу та 95547,93 грн недоплаченої надбавки за вислугу років з вирахуванням обов`язкових до сплати податків і зборів.

Ухвалою суду від 18.08.2021 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 невиплаченої різниці середнього заробітку за час затримки вимушеного прогулу після його коригування в зв`язку з підвищенням посадового окладу за період з 05.05.2020 по 27.08.2020 у розмірі 450952,32 грн з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів та щодо стягнення з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 невиплаченої різниці середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі після його коригування у зв`язку із підвищенням посадового окладу за період з 28.08.2020 по 04.12.2020 у розмірі 398919,36 грн з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

Отже, розгляду в рамках даної справи підлягає позовна вимога про стягнення з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заборгованості по оплаті праці за період з 05.12.2020 по 30.06.2021 у розмірі 318493 грн недоплаченого посадового окладу та 95547,93 грн недоплаченої надбавки за вислугу років з вирахуванням обов`язкових до сплати податків і зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ст. 81 Законів України "Про прокуратуру" передбачає посадовий оклад прокурора окружної прокуратури на рівні 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Позивач звернув увагу, що рішенням Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26.03.2020 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, визнано неконституційним положення зазначеного пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон №1697) зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає необґрунтованим визначення відповідачем розміру посадового окладу згідно постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 (далі - Постанова №505) та вважає, що за час перебування на посаді в органах прокуратури він недоотримав за період з 05.12.2020 року по 30.06.2020 року заробітну плату у вигляді посадового окладу на суму 318493,00 грн, надбавки за вислугу років на суму 95547,93 грн, які просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 18.08.2021 провадження відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.09.2021 року Херсонською обласною прокуратурою подано відзив на позов, згідно якого заявлених позовних вимог відповідач не визнає. Вказує, що за період з 05.12.2020 року по 30.06.2021 року заробітна плата нараховувалась та виплачувалась позивачу відповідно Постанови №505, якою затверджені схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Нарахування та виплата заробітної плати на підставі положень ст. 81 Закону №1697 не здійснювалась з наступних підстав. Так, відповідач зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 року №113-IX, який набрав чинності 25.09.2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни в тому числі до Закону №1697.

Відповідач вважає, що ст. 15 Закону №1697 передбачено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах, до яких не віднесено посаду, на якій було поновлено позивача.

Переведення ж на посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах можливе лише в разі успішного проходження атестації, тоді як позивач такої не пройшов. Посада ж, на якій наразі перебуває ОСОБА_1 , не віднесена до штатних посад Херсонської обласної прокуратури.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що оплата праці позивача здійснювалась в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В подальшому, відповідачем подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в задоволені якого відмовлено ухвалою суду від 11.10.2021 року.

27.09.2021 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому він стверджує, що ст. 81 Закону №1697 є спеціальною нормою, яка має пріоритет над іншими, в тому числі над нормою Закону №113 та постанови КМ України №505. Також, позивач стверджує, що Закон №113 лише перейменував регіональні прокуратури в обласні без зміни обсягу їх повноважень та функцій. Вважає, що його посада нічим не відрізняється від посад інших прокурорів, які включені до штату. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду в справі №540/1322/20, яка набрала законної сили, встановлені наступні обставини, які згідно приписів ч.4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню повторно при вирішенні даної справи.

ОСОБА_1 з липня 2005 року проходив службу в органах прокуратури, у тому числі на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області.

04.10.2019 року ОСОБА_1 на підставі п. 10 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду в обласній прокуратурі та про допуск до проходження атестації.

Також, у заяві застережено, що позивач ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними в Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора.

Зокрема, позивач підтвердив, що усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених п. 10 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону, його буде звільнено з посади прокурора.

Крім того, в заяві позивач погоджується з тим, що під час проведення співбесіди та ухвалення рішення кадровою комісією може братися до уваги інформація, отримана від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно), яка не підлягає додатковому офіційному підтвердженню.

05.03.2020 за результатом іспиту в формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 набрав 69 балів.

09.04.2020 Другою кадровою комісією прийнято рішення №232 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту в формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосування закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Згідно вказаного рішення, відповідно до п.п. 13, 17 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", п. 6 розділу І, п. 5 розділу ІІ Порядку проходження прокурорами атестації ОСОБА_1 , який за результатом тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 69 балів, що є менше прохідного, не допускається до проходження наступних етапів атестації та вважається таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Наказом прокуратури Херсонської області від 30.04.2020 року №188к відповідно до ст. 11 Закону України "Про прокуратуру", п. 3 і п.п. 2 п. 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" та на підставі рішення кадрової комісії від 09.04.2020 року №232 звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури Херсонської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" з 05.05.2020 року.

Не погодившись з рішеннями відповідачів, посилаючись на їх неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до прокуратури Херсонської області, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявленого рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" від 09 квітня 2020 року №232, прийняте відносно прокурора прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Херсонської області від 30 квітня 2020 року №188к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури Херсонської області з 05 травня 2020 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області з 05 травня 2020 року.

Стягнуто з прокуратури Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 80 527 грн 20 коп.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 17 034 грн 68 коп.

Крім наведеного, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в справі №540/4218/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року, яке набрало законної сили встановлено, що наказом керівника Херсонської обласної прокуратури від 04.12.2020 № 843к скасовано наказ прокурора Херсонської області від 30.04.2020 № 188к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та поновлено позивача на вказаній посаді з 06.05.2020 року.

В зв`язку з тим, що рішення про поновлення на посаді не виконувалось з 27.08.2020 по 04.12.2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в справі №540/4218/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року позов задоволено. Стягнуто з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 28.08.2020р. по 03.12.2020р. у сумі 71 235 грн. 60 коп.

Визнається сторонами, отже, згідно приписів ч.1 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню те, окрім того, підтверджується довідкою Херсонської обласної прокуратури від 09.09.2021 року №21-203вих-21 те, що після поновлення ОСОБА_1 на посаді його заробіток обраховувався та виплачувався відповідно положень Постанови №505.

Позивач, вважаючи дії Херсонської обласної прокуратури щодо не застосування при обрахунку заробітку приписів ст.81 Закону №1697 протиправними, звернувся до суду з позовом про стягнення, на його думку, недоплаченого заробітку.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII , яким передбачено, зокрема:

- заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. ( частина 1 статті 81 цього Закону);

- заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік. ( частина 2 статті 81 цього Закону);

- посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. ( частина 3 статті 81 цього Закону);

- прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України. ( частина 7 статті 81 цього Закону);

- фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 9 статті 81 цього Закону)

- фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку. ( частина 1 статті 89 цього Закону);

- фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період. ( стаття 90 цього Закону)

Законом України від 19.09.2019 року № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон № 113-ІХ), який набрав чинності 25.09.2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури та внесено зміни до Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VІІ "Про прокуратуру", зокрема

- у частині 1 статті 7 Закону №1697-VII слова "регіональні" та "місцеві" замінено відповідно на "обласні" та "окружні", а пункт 4 цієї частини 1 та статті стосовно військових прокуратур в системі органів прокуратури виключено.

- статтею 15 Закону № 1697 зазначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах .

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, які набрали чинності з 01 січня 2015 року установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 1, 2, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

З аналізу наведених норм вбачається, що Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, зі змінами, внесеними Законом України від 19.09.2019 року № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019 року, а не Бюджетний кодекс України передбачає оплату праці працівників регіональних прокуратур та місцевих прокуратур відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, спірним питанням у даній справі є не нарахування та не виплата позивачу в період з 05.12.2020 по 30.06.2021 посадового окладу прокурора окружної прокуратури у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", яке вмотивовано набрання 26.03.2020 р. законної сили рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020.

При цьому, відповідач не заперечує, що у спірний період ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата виходячи з розміру посадового окладу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Так, судом взято до уваги, що рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

Окрім цього, у статті 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні чи висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 28 січня 2021 року у справі № 560/703/20.

Таким чином, у рішенні Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26 березня 2020 року відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість, у резолютивній частині рішення чітко вказано, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 825/575/16, від 19 березня 2020 року у справі № 806/3314/17, від 09 вересня 2020 року у справі №807/1171/16.

Разом з тим, Законом України від 19.09.2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019 частини 3, 4 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" викладені у такій редакції: "Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3."

Таким чином, з 25.09.2019 положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" встановлюють розміри посадових окладів прокурорів окружних та обласних прокуратур.

Водночас, зміни внесені до Закону № 1697-VІІ Законом №113-ІХ мали законодавче застереження, передбачене п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" цього Закону, в якому зазначено, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Позивач в спірний період був прокурором регіональної прокуратури. Відповідно наведених законодавчих норм, набуття прокурором регіональної прокуратури правового статусу прокурора обласної прокуратури відбувається лише шляхом переведення.

Суд зазначає, що правомірність перебування ОСОБА_1 на посаді прокурора регіональної прокуратури не є предметом перевірки даної адміністративної справи. Визначальним в даній справі є те, що в спірний період статусу прокурора обласної прокуратури позивач не набув.

Тому, законодавчі норми, що регулюють нарахування та виплату заробітної плати прокурора обласної прокуратури (ст.81 Закону № 1697-VІІ) не підлягають застосуванню до позивача.

Відповідно п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці позивача здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, тобто відповідно Постанови №505.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, законами та обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому відповідач не наділений правом діяти на власний розсуд всупереч вимог законів та підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

В даному випадку, п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ є чинним, неконституційним не визнавався, отже підлягає виконанню.

Аргументи відповідача стосовно того, що його посада є аналогічною посадам прокурорів Херсонської обласної прокуратури та інші його посилання на ознаки дискримінації можуть бути враховані при вирішенні питання щодо конституційності п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, проте є неспроможними в даному позові, оскільки адміністративний суд не має повноважень надавати оцінку чинним нормам законодавства, тим більше уникати їх застосування з огляду на існування чіткого законодавчо встановленого розрізнення правового статусу прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих, військових прокуратур з прокурорами Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене та враховуючи відсутність у відповідача права на здійснення перерахунку та виплату посадового окладу та надбавки за вислугу років позивачу самостійно без правого врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України у розмірі, іншому ніж встановлений постановою КМУ № 505, суд вважає, що відповідачем не було допущено бездіяльності щодо неналежного розрахунку з позивачем і як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 106020000