Справа № 420/10241/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бойко О.Я., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивачки про поновлення строку звернення до адміністративного суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №64 від 29.10.2020 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , період з 01.01.1980 по 04.11.2002 згідно із трудовою книжкою, архівною довідкою №362 від 16.09.2020 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. «д» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 11.05.2017 та провести нарахування пенсії, починаючи із зазначеної дати, коли ОСОБА_1 отримала право на отримання пенсії на пільгових умовах та вперше звернулася до Любашівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В позовній заяві позивачка просить поновити строк звернення до адміністративного суду. В обґрунтування причини пропуску строку позивачка вказує на те, що вже зверталася з аналогічним позовом до Одеського окружного адміністративного суду. Проте її позовну заяву в справі №420/1291/21 суд залишив без руху для усунення недоліків. Через несвоєчасне отримання ухвали позивачка не усунула недоліки в строк, встановлений законом, у зв`язку з чим суд виніс ухвалу про повернення позовної заяви.

Представник відповідача у відзиві на позов посилається на те, що клопотання позивачки про поновлення строку звернення до адміністративного суду не належить до задоволення. Вважає, що позовна заява повинна бути залишення без розгляду. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що позивачці стало відомо про порушення її права ще 10.08.2017 , коли вона отримала відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за первісною її заявою. 12.10.2020 вона повторно звернулася до ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та повторно 20.10.2020 отримала відмову у її призначенні. Представник відповідача вважає, що отримання від територіального пенсійного органу листа не змінює момент з якого особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав. А тому дата повторного отримання відмови не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Таким чином, звернувшись до суду у 2021 році з позовними вимогами за 2017 рік, позивачка пропустила, встановлений ст. 122 КАС України 6-ти місячний строк звернення до суду без зазначення обґрунтованих поважних причин такого пропуску.

На судове засідання, призначене на 28.10.2021, сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням того, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, за відсутності потреби заслухати свідка, експерта, на підставі ч.9 ст.205 КАС України суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, вирішив розглянути вказане питання в порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд вважає, що до даної категорії спірних правовідносин обмеження строку звернення до суду не застосовується, відповідно позовна заява з цих підстав не може бути залишена без розгляду.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон України також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Предмет даних спірних правовідносин пов`язаний з реалізацією гарантованого Конституцією права на соціальний захист, зумовлений протиправним, на думку позивачки, рішенням пенсійного органу- суб`єкта владних повноважень. Зокрема, позивачка посилається на те, що відповідач протягом тривалого періоду часу ухиляється від виконання свого обов`язку призначити їй пенсію на пільгових умовах, яка є щомісячний регулярним платежем. Тобто вказані правовідносини стосуються гарантованого Конституцією права на соціальний захист та мають триваючий характер, а тому їх захист не може бути обмежений будь-яким строком.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист підтверджується позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Також суд звертає увагу на ч.2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постанові КАС ВС від 21.05.2020 у справі № 344/10095/16-а.

Так, у своєму рішенні ВС зазначає: «Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.[…]При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення без розгляду позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз зазначеного вище законодавства дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає».

Отже на підставі викладеного, суд робить висновок, про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.123, 183 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

1. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

2. Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.11.2021 о 12 год.30 хв. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14.

Ухвала не належить до окремого оскарження.

Суддя О.Я. Бойко