Справа № 593/1095/21
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/18/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Бережани адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

7 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У заявлених вимогах позивач вказує на те, що 2 вересня 2021 року, він, керуючи власним автомобілем марки ВАЗ 210994 із д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Червоній в місті Бережани Тернопільської області, був зупинений інспектором капралом поліції Криницьким С.А., яким була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4717738, якою його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510грн.. Відповідно до вказаної постанови він 2 вересня 2021 року, керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994 із д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Червоній в м. Бережани Тернопільської області при зміні напрямку руху не увімкнув показчик повороту, чим порушив п.9.2"б" Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Із зазначеною постановою він не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини.

13 вересня 2021 року ухвалою Бережанського районного суду за вказаними позовними вимогами ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження, із викликом учасників.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, надіслав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, скасувати винесену відносно нього 2 вересня 2021 року постанову серії ЕАО № 4717738, а провадження по справі закрити.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області із позовними вимогами позивача не погодився, надіслав суду відзив на позов, у якому зазначив, що 2 вересня 2021року, близько 14 год., позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 210994 із д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Червоній в м. Бережани, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, чим порушив п.9.2 "б" ПДР України і цим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, працівниками поліції було винесено на позивача електронну постанову серії ЕАО № 4717738 за ч.2 ст. 122 КУпАП згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Далі у відзиві на позов відповідач вказав, що факт здійсненого ОСОБА_1 правопорушення підтверджується тим, що на відеореєстраторі закріпленому у службовому автомобілі працівника поліції, чітко зафіксовано факт порушення ним п.9.2"б" ПДР України. Працівники поліції на місці роз`яснили ОСОБА_1 , чим викликане порушення та яким пунктом ПДР України закріплена дана норма. О 14 год. 01 хв. 55 сек. відеореєстратором службового автомобіля Національної поліції зафіксовано факт не ввімкнення світлового покажчика повороту відповідного напряму під час виконання повороту ліворуч. Про що працівником поліції і було складено постанову.

Згідно п.9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» один із превентивних заходів, що може застосовувати працівник поліції - це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, передбачених зокрема ч.2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі-Інструкція), постанова у справах про адміністративні правопорушення, передбачена частиною ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Пунктом 5 Розділу IV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складається у письмовій або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Також у своєму відзиві на позов відповідач вказав, що не можна погодитись з доводом, який наводить позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, посилаючись на ст.280 КУпАП, адже на відео з нагрудної камери капрала поліції Криницького С.А., яке додано до відзиву, чітко зафіксовано, що працівником поліції з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводу позивача відносно місця вчинення порушення по вул.Червона в м.Бережани, то він є правдивим. Однак, так як постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху виносилась в електронному вигляді, а не складалась працівником поліції на місці, то і інформація щодо місця вчинення адміністративного правопорушення до електронної постанови вносилась автоматично за даними GPS, які надавав службовий планшет. Тому працівник поліції, який виносив постанову, не міг змінити інформацію щодо місця винесення постанови на службовому планшеті. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, у поданому суду відзиві просив справу розглядати у його відсутності та для розгляду справи просив залучити та допитати в якості свідка інспектора відділу поліції № 1 м. Бережани Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільскій області капрала поліції Криницького Степана Андрійовича .

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги наданий стороною відповідача відзив на позов із посиланням на докази, які були використані ним при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.1, 2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах зверненння до адміністративного суду, встановленого цим Кодесом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення ( постанови).

Судом встановлено, що 2 вересня 2021 року інспектором капралом поліції Криницьким Степаном Андрійовичем була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4717738, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн..

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови видно, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним п.9.2"б" Правил дорожнього руху, а саме, що він, 2 вересня 2021 року, о 14год. 12хв., керуючи транспортним засобом в м. Бережани, на вул. Тернопільській, 12, під час виконання повороту ліворуч, не увімкнув світловий показчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач не згідний із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини. Крім вказаного, останній у визначений законодавцем десятиденний строк звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконною зазначену постанову та скасувати її.

У поданому позові просив суд при вирішенні заявлених ним позовних вимог звернути увагу на те, що в оскаржуваній ним постанові інспектором поліції невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення: замість вул. Червоної вказана вул. Тернопільська та, ним всупереч вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у винесеній постанові не зазначено технічного засобу, яким здійснено відеозапис вчиненого ним правопорушення, а тому вказаний відеозапис у відповідності до ст.ст. 73-74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністативного правопорушення. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у Постановах від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17 та 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16а.

Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної позивачем постанови серії ЕАО № 4717738 видно, що 2 вересня 2021 року позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994 із д.н.з. НОМЕР_2 в м. Бережанах на вулиці Тернопільській, порушив п.9.2"б" Правил дорожнього руху, тобто згідно вказаного документу місцем скоєння останнім адміністративного правопорушення вказано м.Бережани, вул.Тернопільська, 12, однак відповідачем у якості доказу підставності винесеної інспектором поліції оскаржуваної постанови до відзиву на позов долучено відеозапис, на якому відображено події у зовсім іншій частині міста, а саме: на вулиці Лепких та Червоній.

Хоч у відзиві на позов відповідач вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху виносилась в електронному вигляді, а не складалась працівником поліції на місці, то і інформація щодо місця вчинення адміністративного правопорушення до електронної постанови вносилась автоматично за даними GPS, які надавав службовий планшет, тому працівник поліції, який виносив постанову, не міг змінити інформацію щодо місця винесення постанови на службовому планшеті, однак суд вважає, що такі пояснення сторони відповідача не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справах про адміністративні правопорушення, передбачена частиною ч.2 ст.122 КУпАП, має виноситися саме на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не в іншому місці.

Суд також звертає увагу на те, що оскаржувана позивачем постанова всупереч вимогам ст. 283 КУпАП не містить відомостей про використання інспектором поліції технічного засобу, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину позивачу.

Крім цього, із переглянутих та досліджених у судовому засіданні відеозаписів, які містяться на наданому стороною відповідача оптичному диску, в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпП, - на відео зображено рух транспортного засобу, однак не видно його номерного знаку та із вказаного відеозапису не видно, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР, а саме п.9.2"б"тобто, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпП, як це зазначено у винесеній інспектором поліції постанові, тобто, переглянувши відеозапис, суд вважає, що він не є належним й достатнім доказом вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, за обставин, вказаних в оскаржуваному рішенні відповідача.

Таким чином, вказаний відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд не вважає достатнім й належним доказом для підтвердження поза розумним сумнівом того, що позивач, за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказані вище висновки суду (зокрема щодо відсутності в оскаржуваному рішенні відповідача відомостей про технічний засіб, який застосовано для відео- фото- фіксації вчиненого адміністративного правопорушення) узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17. Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним судом у Постановах від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17 та 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16а.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпП, є недоведеним.

Враховуючи те, що за змістом ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що клопотання відповідача про залучення для допиту у якості свідка інспектора поліції Криницького Степана Михайловича є таким, що не підлягає до задоволення і вказане суд обгрунтовує наступним.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 489/4827/16-а в адміністративному провадженні № К/9901/33507/18 висловив свою правову позицію, що свідчення інспектора патрульної поліції як особи, яка під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення діяла як службова особа, не може вважатися об"єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб"єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожного руху.

У Постанові Верховного Суду 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 в адміністративному провадженні № К/9901/34016/18 складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказано, що відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів".

З огляду на вищенаведені роз`яснення Верховного Суду суд вважає, що показання інспектора поліції, що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі, не є достовірним та достатнім доказом підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки такий свідок не є безстороннім та юридично зацікавлений у вирішенні справи на користь Відповідача.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що вищевказаними нормами КАС України чітко визначено зміст резолютивної частини рішення суду, тому на підставі ч.2 ст. 9 КАС України з метою найбільш повного та ефективного захисту прав позивача, оскаржуване ним рішення слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 9, 121, 122, 126, 222, 251, 280, 283, 292, 293КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 19, 77, 139, 229, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4717738, постановлену 2 вересня 2021 року інспектором капралом поліції Криницьким Степаном Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпП .

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на рахунок ІВАN: НОМЕР_4 в АТ КБ " ПриватБанк", МФО 305299 судові витрати, понесені позивачем при поданні адміністративного позову до суду, а саме: судовий збір в сумі 454 ( чотириста п"ятдесят чотири ) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.