Справа № 460/2845/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2021 року м. Рівне №460/2845/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання довідки про неотримане речове майно відповідно до норм забезпечення у день звільнення 26.09.2018 за період проходження служби, зобов`язання надати таку довідку та визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби і зобов`язання нарахувати та виплатити таку грошову компенсацію, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службі у військовій частині НОМЕР_1 та з 26.09.2018 звільнений з військової служби і виключений із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Повідомлено, що після звільнення з військової служби звернувся до відповідача з заявою про нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження служби, однак останній відмовив йому у такому нарахуванні та виплаті. Вважає відмову відповідача протиправною, такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, причини такого не подання суду не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 в період з 16.08.2013 по 26.09.2018 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , де перебував на речовому забезпеченні, що підтверджується копією військового квитка позивача (а.с.14).

26.09.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.09.2018 №100-РС старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2018 №199 старшого солдата ОСОБА_1 з 26.09.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.20).

16.03.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому довідки про неотримане ним речове майно за період проходження служби та про нарахування йому грошової компенсації за неотримане ним речове майно за період проходження військової служби (а.с.8).

Листом від 23.03.2021 у відповідь на вказане звернення відповідач повідомив, що на момент виключенні позивача зі списків особового складу військової частини останній з рапортом (заявою) до командира (начальника) військової частини не звертався, відповідні вимоги перед командуванням частини не ставив. Також вказано, що відповідне звернення відбулося лише після виключення зі списків військової частини, тобто в той момент, позивач втратив статус військовослужбовця, та як наслідок втратив право на отримання відповідної грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с.9-10).

Не погодившись з бездіяльністю військової частини щодо ненадання довідки про неотримане речове майно та щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таки.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми 16.03.2016 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №178, якою затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок №178).

Відповідно до п.2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, й у разі звільнення з військової служби.

За правилами п.4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Системний аналіз вказаних положень Порядку №178 свідчить, що з моменту виникнення права у позивача на отримання предметів речового майна, зокрема, при звільненні особи з військової служби, у відповідача виникає обов`язок видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

При цьому, грошова компенсація вартості за неотримане речове майно неможлива без такої довідки, що також слідує із наведених вище положень Порядку №178.

Наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (надалі - Інструкція №232).

Пунктом 4 розділу III Інструкції №232 встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, вказаними нормами визначено право військовослужбовця у разі звільнення з військової служби на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

При цьому, суд зазначає, що застосовування в п. 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не наприклад "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Таким чином, військовослужбовці після звільнення з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить і те, що в п.4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме шляхом подання рапорту як особливої форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності або шляхом подання заяви як звернення громадянина із проханням про сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №803/756/17, від 17 січня 2019 року у справі №822/2309/17, від 29 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та ряду інших.

Як встановлено судом, відповідач при звільненні ОСОБА_1 з військової служби не провів із останнім повний розрахунок грошового забезпечення, а саме: не нарахував та не виплатив останньому грошову компенсацію за неотримане речове майно.

В свою чергу, 16.03.2021 позивач звернуся до командира військової частини про нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача ненарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Поряд з цим, зважаючи, що нарахування та виплата грошової компенсації неотриманого речового майна неможливе без довідки про таке неотримане речове майно, вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання довідки про неотримане речове майно на час звільнення 26.09.2018 за період проходження служби та зобов`язання надати позивачу таку довідку також підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити.

Правові підстави для застосування положень статті 139 КАС у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" як учасник бойових дій.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (; вул. Івана Хрестителя, буд. 1, м. Яворів, Львівська область, 81001) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ненадання довідки про неотримане речове майно на час звільнення 26.09.2018 за період проходження служби.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення у день звільнення 26.09.2018, за період проходження військової служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та надати ОСОБА_1 довідку про неотримане речове майно відповідно до норм забезпечення на час звільнення 26.09.2018, за період проходження служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01 листопада 2021 року

Суддя Н.С. Гудима