Справа № 540/6315/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/6315/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відповідач), третя особа: Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо винесення постанови від 20.06.2017 р. ВП № 51882700 про стягнення виконавчого збору та скасувати постанову від 20.06.2017 р. ВП № 51882700 про стягнення виконавчого збору в розмірі 52461,17 грн.;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо винесення постанови від 14.05.2019 р. ВП № 59109069 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП № 51882700 від 20.06.2017 р. про стягнення виконавчого збору та скасувати постанову від 14.05.2019 р. ВП № 59109069 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 20.06.2017 р. ВП № 51882700.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2021 р. з Єдиного реєстру боржників позивачем отримано інформацію про наявність запису про нього, а саме: запис № 1 - Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер виконавчого провадження: № 59109069, документ видав: Корабельний РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області, категорія стягнення: стягнення виконавчого збору, орган ДВС/приватний виконавець, в якому перебуває на виконанні: Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 12.10.2021 р. представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 59109069 та, зокрема, з постановою про стягнення виконавчого збору від 20.06.2017 р. ВП № 51882700. Вважає постанови про стягнення виконавчого збору від 20.06.2017 р. ВП № 51882700 та про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2019 р. ВП № 59109069 їх незаконними, винесеними з порушенням процедури їх винесення, а дії Корабельного відділу ДВС щодо їх винесення протиправними, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору винесена в супереч вимог норм Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно й відкриття виконавчого провадження з її примусового виконання також вчинено з порушенням вимог закону.

Ухвалою від 23.10.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, призначено судове засідання на 02.11.2021 р. о 10:00 год.

01.11.2021 р. від відповідача надійшов відзив, в якому просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. Вказує, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 59109069 боржник вже ознайомлювався із ними раніше ніж 30.09.2021 р., як зазначає у позовній заяві. В матеріалах виконавчого провадження № 59109069 міститься заява боржника з проханням зняти арешт з коштів від 11.12.2019 р. Крім того, 27.11.2019 р. боржник на прийомі у державного виконавця ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 59109069 та отримав особисто копію постанови про арешт коштів, про що свідчить відмітка із підписом боржника. З урахуванням положень ст.ст.122, 123 КАС України, ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" вважає, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору № 51882700 та постанови про відкриття виконавчого провадження № 59109069.

02.11.2021 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вважає, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки фактично отримав оскаржувану постанову вже під час її виконання в Суворовському районному відділі державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

02.11.2021 р. від представника відповідача надійшло клопотання, за змістом якого не заперечує проти розгляду справи № 540/6315/21 в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не забезпечив явку свого представника у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Положеннями ч.3 ст.268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд адміністративної справи № 540/6315/21 в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 КАС України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

За змістом ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд враховує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. № 340/1019/19).

Так, судом встановлено, що 14.05.2019 р. старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чумак В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59109069 щодо примусового виконання постанови Корабельного РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області від 20.06.2017 р. № 51882700 про стягнення виконавчого збору в сумі 52461,17 грн.

В межах виконавчого провадження ВП № .10.2019 р. винесено постанову про арешт коштів боржника, яку позивач отримав 27.11.2019 р.

11.12.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про зняття арешту з рахунку ПАТ АТ "Південний".

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 з 27.11.2019 р. був обізнаний про існування виконавчого провадження ВП № 59109069 щодо примусового виконання постанови Корабельного РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області від 20.06.2017 р. № 51882700 про стягнення виконавчого збору в сумі 52461,17 грн.

Проте, з позовною заявою щодо визнання дій протиправними та скасування постанов від 20.06.2017 р. ВП № 51882700 про стягнення виконавчого збору в розмірі 52461,17 грн. та від 14.05.2019 р. ВП № 59109069 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП № 51882700 від 20.06.2017 р. про стягнення виконавчого збору ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду лише 19.10.2021 р. Тобто, з пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 р., заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 р., заява № 23436/03).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 р. у справі № 240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Зокрема, у межах цього спору правовідносини щодо стягнення виконавчого збору стали стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 р. по справі № 804/958/17.

У позовній заяві не вказано, які саме непереборні та об`єктивні перешкоді або труднощі, які не залежать від волі суб`єкта, унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

Твердження позивача про те, що про існування виконавчого провадження дізнався 30.09.2021 р. є безпідставними, так як спростовуються матеріалами виконавчого провадження № 59109069.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду можуть бути застосовані судом на будь-якій стадії судового розгляді навіть після визнання судом поважними причин пропуску строку звернення.

Згідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою ст.123 цього Кодексу.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ч.1 ст.240, ст.ст.243, 248, 287 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору залишити без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного її тексту.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 105000000