Справа № 480/11049/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лебединської міської ради Сумської області в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Лебединської міської ради Сумської області "Про дострокове припинення повноважень Лебединського міського голови" №460-МР від 29.09.2021.
Разом із позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії рішення двадцять першої сесії Лебединської міської ради Сумської області восьмого скликання від 29.09.2021 №460-МР "Про дострокове припинення повноважень Лебединського міського голови";
Заява мотивована тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам діючого законодавства, порушує права та законні інтереси мешканців Лебединської міської територіальної громади. Звертає увагу суду на очевидну протиправність прийнятого оскаржуваного рішення Лебединської міської ради восьмого скликання від 29.09.2021 №460-МР «Про дострокове припинення повноважень Лебединського міського голови», відсутність вказівки у цьому рішенні на будь-які підстави, визначені частиною другою, третьою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", для дострокового припинення повноважень міського голови.
Ухвалою суду від 01.11.2021 відкрито провадження у справі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) клопотання про вжиття заходів забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою та другою ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що невжиття таких заходів, як зупинення дії рішення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Можливі негативні наслідки, про які зазначає позивач у даній заяві, базуються виключно на припущеннях позивача, а зазначене позивачем порушення його прав має ймовірний, виключно прогнозований характер.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю оскаржуваного рішення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що протиправність оскаржуваного рішення повинна бути встановлена в ході розгляду даної справи по суті.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги виключно прогнозоване на майбутнє порушення права позивача, суд зазначає, що вказані у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України.
Додатково слід зазначити, що в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення, що стосуються проходження публічної служби про звільнення з посади, позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії.
Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії або забороною третім особам вчиняти дії щодо його реалізації, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов`язків, виплатою заробітної плати тощо.
Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Отже, у разі забезпечення зазначеного адміністративного позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених КАС України, що є неприпустимим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ".
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Бондар