Справа № 380/14629/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення пропущеного строку звернення до суду

27 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання Гулій М.Р., ,

за участі:

представника позивача - Горбатого Р.С., згідно договору,

представника відповідача Ворошилової Н.В., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Львівській області від 10.02.2021 №Ф-8898-53 зі сплати єдиного внеску ОСОБА_2 в сумі 37788,74 грн.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 30.09.2021 позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування клопотання вказує, що згідно з трекінгу відправлень Укрпошти, оскаржувана вимога №Ф-8898-53 від 10.02.2021 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати внеску в сумі 37788,74 грн. здана відповідачем на пошту лише 01.08.2021. Лист з оскаржуваною отримав родич позивача 07.08.2021. Позивач вказує, що за адресою, вказаною на конверті, вона не проживає з вересня 2019 року. Лист їй був переданий лише 12.08.2021. Оскаржити в десятиденний строк вимогу про сплату боргу позивач не змогла у зв`язку з відсутністю можливості залишити свого малолітнього сина, за яким здійснює догляд до досягнення ним 3-х річного віку. Вважає дані причини на оскарження вимоги поважними. Окрім того, посилаючись на практику Верховного Суду вказує, що платник єдиного внеску для захисту своїх прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимог в межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого ст. 122 КАС України, а не ст. 25 Закону №2464, оскільки Закон №2464 не встановлює процесуальних строків звернення особи до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд вважати вказані причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 07.09.2021позовну заяву залишено без руху.

30.09.2021 позивач подав через канцелярію суду заяву про усунення недоліків (вх. №21406).

Ухвалою судді від 11.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У підготовчому засіданні вирішено проводити розгляд заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

27.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №78483).

В судовому засіданні від 27.10.2021 представник позивача заяву про поновлення пропущеного строку підтримав, просив визнати поважними причини пропуску строку та поновити його.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо поновлення позивачу строку звернення до суду заперечив.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, як зазначено в його преамбулі, є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абз. 4-6 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку (абз. 8, 9 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ).

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8898-53 від 10.02.2021, однак із позовом звернулася лише 27.08.2021 (дата штампу на позовній заяві).

Відповідно до ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначає про те, що лист з оскаржуваною отримав родич позивача 07.08.2021. Позивач вказує, що за адресою, вказаною на конверті, не проживає з вересня 2019 року. Лист був переданий їй лише 12.08.2021. Оскаржити в десятиденний строк вимогу про сплату боргу позивач не змогла у зв`язку з відсутністю можливості залишити свого малолітнього сина, за яким здійснює догляд до досягнення ним 3-х річного віку.

Суд зазначає, що за змістом преамбули Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" цей Закон може, зокрема, встановлювати особливості адміністративної процедури досудового врегулювання спорів, але не може визначати порядок судового оскарження з порушенням гарантій платника єдиного внеску.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого ст. 122 КАС України, а не ст. 25 Закону № 2464-VI.

Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19.

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку.

Судом також враховано, що позивач здійснює догляд до досягнення 3-х річного віку за своїм малолітнім сином - ОСОБА_3 , 2019 р.н., що ускладнює можливість оскарження спірної вимоги в короткий строк.

В свою чергу, оскільки про порушення своїх прав та інтересів, а також про існування спірної вимоги ОСОБА_1 стало відомо 07.08.2021, а звернулася вона з даним позовом до суду 27.08.2021, то суд приходить до висновку про дотримання позивачем шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Оцінюючи вищенаведене, суд зазначає про наявність підстав для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду з цим позовом з метою забезпечення права позивача на оскарження вимоги про сплату боргу у судовому порядку.

Також суд відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 року).

Суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні по справі Іліан проти Туреччини. Згідно вказаного рішення, правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги надані докази, а також з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, суд дійшов висновку визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Львівській області № Ф-8898-53 від 10.02.2021 на суму 37 788,74 грн.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 240, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС у Львівській області № Ф-8898-53 від 10.02.2021 на суму 37788,74 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.11.2021 року

Суддя Потабенко В.А.