Справа № 440/6708/21
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6708/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Ель Яагубі О.В.,

представника позивача Чемериса В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Міністерства юстиції України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" про припинення діяльності юридичної особи.

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2021 року Міністерство юстиції України звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія" про припинення діяльності юридичної особи.

В обґрунтування позовних вимог посилається на не вжиття відповідачем заходів щодо перейменування юридичної особи, назва якої містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, що відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" є підставою для припинення діяльності відповідної юридичної особи.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 440/6708/21. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадженння.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року клопотання ТОВ "СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН" про залучення третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі за адміністративним позовом Міністерства юстиції України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія" про припинення діяльності юридичної особи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ "СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН".

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відзив не подавав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія" зареєстроване як юридична особа 19.03.2008, про що в Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вчинено запис №0000789. Види діяльності: 35.11 Виробництво електроенергії (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 35.12 Передача електроенергії; 35.13 Розподілення електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с. 14).

21.05.2015 набув чинності Закон України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" від 09.04.2015 № 317-VIII (надалі Закон №317-VIII), який визначає правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлює порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №317-VIII пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки визнається наругою над пам`яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму та заборонена законом.

Згідно з пунктом 8 статті 7 Закону №317-VIII, Верховна Рада України у тримісячний строк, який обчислюється з дня закінчення строку, визначеного пунктом 7 цієї статті Закону, приймає рішення про перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, з урахуванням пропозицій, поданих Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, та рекомендацій Українського інституту національної пам`яті. У разі якщо протягом строку, встановленого пунктом 7 цієї статті Закону, пропозиції щодо перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, не були подані до Верховної Ради України, відповідне рішення про перейменування таких населених пунктів та районів приймається Верховною Радою України на підставі рекомендацій Українського інституту національної пам`яті.

Відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пункту 8 статті 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", враховуючи рекомендації Українського інституту національної пам`яті, Верховна Рада України 19.05.2016 прийняла постанову №1377-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів та районів", якою, крім іншого, місто Комсомольськ Полтавської області перейменовано на місто Горішні Плавні.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України від 15.05.2003 №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських організацій" у найменуванні юридичних осіб забороняється використовувати, зокрема, символіку комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, заборона використання яких встановлена Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Частиною 3 ст. 7 Закону №317-VIII встановлено, що юридичні особи, політичні партії, інші об`єднання громадян, зареєстровані на день набрання чинності цим Законом, у разі порушення його вимог зобов`язані протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом привести свої установчі документи, найменування та/або символіку у відповідність із вимогами цього Закону.

Рішення про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам цього Закону приймає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку (ч. 4 ст. 3 Закону №317-VIII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2015 №354 затверджено Порядок прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (надалі Порядок №354).

Відповідно до п. 7 Порядку №354 для проведення правової експертизи щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону утворюється Комісія з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (далі - Комісія).

Так, наказом Міністерства юстиції України від 09.06.2015 №167/7 передбачено утворення Комісії з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (надалі Комісія).

Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.2015 №895/5 затверджено Положення про Комісію.

Відповідно до покладених на неї завдань Комісія забезпечує проведення правової експертизи об`єднання громадян, діяльність, найменування та/або символіка яких досліджується на відповідність вимогам Закону України №317-VIII, підготовку за результатами правової експертизи правових висновків про відповідність/невідповідність діяльності, найменування та/або символіки вимогам Закону.

Згідно з п. 4 Порядку №354 підставами проведення правової експертизи можуть бути:

1) звернення ініціатора про проведення правової експертизи, яке має містити:

повне найменування об`єкта правової експертизи та його ідентифікаційний код (у разі наявності статусу юридичної особи);

факт порушення Закону (із посиланням на норми Закону);

повне найменування, місцезнаходження ініціатора, його контактні дані;

2) ініціатива Мін`юсту;

3) рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено факт невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону.

В даному випадку підставою для проведення правової експертизи відповідача була ініціатива позивача - службова записка Департаменту нотаріату та державної реєстрації від 24.05.2021 № 3187-19.3.2-21 (а.с. 27-28).

Відповідно до п. 18 Порядку №354 Комісія під час правової експертизи бере до уваги повідомлення об`єкта правової експертизи про наявні об`єктивні причини неможливості виконання ним вимог Закону та про вжиті заходи, спрямовані на виконання вимог Закону.

При проведенні правової експертизи Комісією встановлено, що найменування об`єкта правової експертизи не відповідає ч. 2 ст. 3 Закону №317-VIII, оскільки в назві використано колишню назву міста Горішні Плавні - Комсомольськ, перейменованого постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 №1377-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів та районів".

За наслідками проведеної правової експертизи Комісією 03.06.2021 за №13 складено "Правовий висновок про невідповідність найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія" Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" (а.с. 41-44).

З цього приводу суд зазначає, що прикметник "комсомольська" є похідним від назви молодіжної організації Комуністичної партії СРСР та належить до символіки комуністичного тоталітарного режиму в розумінні Закону, а тому найменування відповідача не відповідає положенням частини другої статті 3 Закону №317-VIII.

Як слідує із протоколу № 2 засідання Комісії з питань дотримання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" у відомостях про наявні об`єктивні причини неможливості виконання об`єктом правової експертизи вимог Закону №317-VIII зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія" листом від 26.05.2021 року № 19542-33-21 надало відповідь, що компанія використовує у своїй назві місце реєстрації і місце виробничої та господарської діяльності - колишню назву міста Горішні Плавні - Комсомольск. Також, об`єкт правової експертизи посилається на те, що у зв`язку з відсутністю фінансування юридична особа не мала змоги змінити назву.

Також, матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.03.2017 року у справі № 917/50/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комсомольська Когенераційна Компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму простроченої заборгованості по кредиту (гривня) - 20 775 452,00 грн.; суму простроченої заборгованості по кредиту (Єна) - 199 021 324,59 грн.; суму простроченої заборгованості по кредиту (дол. США) - 43 944 956,53 грн.; суму простроченої заборгованості по кредиту (Євро) - 3 135 569,82 грн.; суму простроченої заборгованості по відсоткам (гривня) - 16 750 034,54 грн.; суму простроченої заборгованості по відсоткам (Єна) - 9 164 932,00 грн.; суму простроченої заборгованості по відсоткам (дол.США) - 21 558 204,92 грн.; суму простроченої заборгованості по відсоткам (Євро) - 459 639,49 грн., пеню за прострочення заборгованості по кредиту та відсоткам - 43 071 027,00 грн., 206 700,00 грн. витрат по сплаті судового збору /а.с.83-86).

18 листопада 2019 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60628335 з виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/50/17 від 18.09.2017 року (а.с.90).

Також, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесені постанови про арешт майна боржника від 18.11.2019 року, від 23.04.2020 року, від 03.06.2020 року, від 02.12.2020 року, якими у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору накладений арешт, що належить боржнику (а.с.93-100).

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 40 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням такої засади як обов`язковість судового рішення.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (частина 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, за встановлених обставин справи від волі відповідача у справі (боржника у виконавчому провадженні № 60628335) щодо внесення змін у назву товариства та приведення її у відповідність із вимогами Закону №317-VIII залежить належне виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 14.03.2017 року у справі № 917/50/17 у виконавчому провадженні № 60628335 шляхом звернення стягнення на арештоване майно.

Позивач під час прийняття рішення про невідповідність найменування відповідача вимогам Закону №317-VIII вказані обставини не дослідив та не дав належну оцінку.

Суд зазначає, що відповідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За викладених обставин, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія", а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія" (вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Інвестмент Ван" (площа Спортивна, 1а, м. Київ, 01601; ) про припинення діяльності юридичної особи - повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01 листопада 2021 року .

Головуючий суддя А.Б. Головко