Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

номер провадження №ЗД/380/43/21
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

02 листопада 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Виконавчого комітету Львівської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви до Виконавчого комітету Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1; ), шляхом:

- зупинення дії рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.09.2021 №841 «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_2 » до прийняття судом рішення у справі та набранням судовим рішенням законної сили;

- заборони Виконавчому комітету Львівської міської ради, Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради, КП «Адміністративно технічне управління», іншим структурним підрозділам Львівської міської ради вчиняти будь-які дії щодо примусового демонтажу тимчасової споруди позивача за адресою: АДРЕСА_2 до прийняття судом рішення у даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, що зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність з продажу продуктів харчування за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що тимчасова споруда розташована із дотриманням вимог чинного законодавства та містобудівної документації, яка регулює встановлення малих архітектурних форм на території м. Львова. На думку позивача, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.09.2021 №841 прийняте всупереч рішенню Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №380/2335/20, містить очевидні ознаки протиправності та перевищення повноважень виконавчим органом місцевої ради. Виконання оскаржуваного рішення, до прийняття судом рішення по суті позовних вимог, призведе до заподіяння позивачці майнової шкоди та неможливості виконання рішення суду, неможливості поновлення порушених майнових прав.

За правилами ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд керується таким.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст. 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КАС, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Тобто в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі №826/5233/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №841 від 24.09.2021 «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_2 » вирішено, зокрема, демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_2 , площею 21 кв.м (суб`єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 ).

Суд вважає безпідставними покликання заявника щодо заподіяння майнової шкоди, неможливості подальшого відновлення її прав та інтересів без вжиття судом заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, про які вона просить у заяві.

Встановлення цих обставин і їх оцінка повинна бути надана судом виключно за результатами судового розгляду справи по суті, з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення, та пояснень інших учасників справи.

Посилання позивачки на те, що невжиття заходів забезпечення призведе до негативних для неї наслідків, є лише її суб`єктивними судженнями, припущеннями. В той же час судове рішення, яким є і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того у цій заяві не вказано, чому саме невжиття заходів забезпечення позову надалі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду буде не можливий.

Таким чином, звернувшись до суду із цією заявою позивачка не надала переконливих доказів на її обґрунтування, а лише висловлено покликання щодо можливого майбутнього розвитку подій.

Враховуючи вище викладене,суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви, оскільки позивачем не подано доказів очевидної протиправності оскарженого рішення та того, що невжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви спричинить труднощі виконання або невиконання рішення суду, унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кухар Н.А.