Справа № 640/4911/21
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Київ № 640/4911/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02094, м. Київ, вул. Краківська, буд.20, кв.23, )

про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

24.02.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій позивач (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) просить суд визнати протиправними та скасувати постанови відповідача у виконавчому провадженні №63929513 про накладення штрафу від 31.12.2020, 06.01.2021, 14.01.2021, 21.01.2021, 28.01.2021, 04.02.2021, 11.02.2021, 17.02.2021, 24.02.2021, 10.03.2021, 24.03.2021, 07.04.2021, 14.04.2021, 09.06.2021, 17.06.2021, 24.06.2021, 01.07.2021, 08.07.2021, 15.07.2021, 22.07.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 26.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 05.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі №640/4911/21.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 25.10.2021 повернуто без розгляду заяви позивача (вх.№03-14/131808/21 від 19.08.2021; №03-14/141770/21 від 09.09.2021; №03-14/156618/21 від 06.10.2021) про збільшення позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про неправомірність притягнення позивача до відповідальності у вигляді накладення штрафу, оскільки посадовою особою, яка виносила оскаржувані постанови, не були досліджені в повній мірі всі обставини, які виникли в ході правовідносин щодо виконання рішення суду про забезпечення позову, причини його невиконання. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває постанова №761/25101/20 видана 09.12.2020 Київським апеляційним судом про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав.

Згідно вказаної постанови забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківський прав шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , з матір`ю - ОСОБА_2 , до винесення судом першої інстанції рішення: щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи; щомісячно у вихідні дні з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.

Зобов`язано батька - ОСОБА_1 , передавати малолітню дитину ОСОБА_3 , матері - ОСОБА_2 за місцем проживання матері у дні, які визначені цією ухвалою, для побачень.

16.12.2020 заступником начальника Дардою Іриною Михайлівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №63929513) на виконання постанови №761/25101/20 від 09.12.2020 Київського апеляційного суду.

На підставі актів державного виконавця від 30.12.2020, 06.01.2021, 13.01.2021, 20.01.2021, 27.01.2021, 03.02.2021, 10.02.2021, 17.02.2021, 24.02.2021, 10.03.2021, 24.03.2021, 07.04.2021, 14.04.2021, 09.06.2021, 16.06.2021, 23.06.2021, 01.07.2021, 14.07.2021, 21.07.2021,, якими зафіксовано невиконання рішення суду по справі №761/25101/20, заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дардою І.М. винесено постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 , зокрема: від 31.12.2020 про накладення штрафу у розмірі 1700 грн; від 06.01.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 14.01.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 21.01.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 28.01.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 04.02.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 11.02.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 17.02.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 24.02.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 10.03.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 24.03.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.;від 07.04.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 14.04.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 09.06.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 16.06.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 23.06.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 01.07.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 08.07.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 15.07.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.; від 22.07.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.

Позивач вважаючи вищезазначені постанови відповідача протиправними звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1, 16 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження").

Особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено приписами ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника, відповідно до ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

При цьому, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Як встановлено матеріалами справи, 16.12.2020 заступником начальника Дардою Іриною Михайлівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №63929513) на виконання постанови №761/25101/20 від 09.12.2020 Київського апеляційного суду.

В межах виконавчого провадження №.12.2020 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання боржником рішення суду, накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1 700,00 грн.

За повторне невиконання 06.01.2021 без поважних причин боржником рішення суду відповідачем винесено постанову від 06.01.2021 ВП №63929513, якою повторно накладено на боржника штраф у розмірі 3400,00 грн.

Надалі, в період з 14.01.2021 по 22.07.2021 відповідач в межах ВП №63929513 виніс ще 18 постанов про накладення на ОСОБА_1 (боржника) штрафу за невиконання постанови №761/25101/20.

1. Аргументуючи поважність фактів невиконання постанови Київського апеляційного суду №761/25101/20 від 09.12.2020, а також протиправність оскаржуваних постанов від 31.12.2020, 06.01.2021, 14.01.2021 позивач зауважив на власну необізнаність про відкрите виконавче провадження №63929513, відсутність позивача у вказаний період в місті Києві, а також захворюванням дитини.

2. Щодо оскаржуваних постанов про накладення штрафу від 21.01.2021, 28.01.2021.

Згідно актів державного виконавця від 20.01.2021, 27.01.2021: « виходом за адресою: АДРЕСА_2 … передача дитини матері не відбулась, так як боржник не випускав дитини з машини НОМЕР_2 . Батько запитав дитину, чи піде до матері, дитина відповіла, що любить маму, але залишиться з папою». Зафіксовано невиконання постанови №761/25101/20.

Згідно листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 04.02.2021 №1528/125/50/09-2021, 20.01.2021 під час зустрічі гр. ОСОБА_2 зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 був присутній інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві лейтенант поліції ОСОБА_4 , а при зустрічі, яка відбулась 27.01.2021 була присутня інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Дніпровського УЦП ГУ НП у м.Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 . Під час зустрічі, зі слів працівників, батько дитини не забороняв їй іти до матері, не тримав її. Весь час дитина знаходилась в автомобілі на якому приїхала разом з батьком. На запитання дитини чи бажає вона іти до матері, остання відповіла, що не бажає.

Згідно наявного в матеріалах справи листа Управління поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві від 08.02.2021 №1аз/43/46/01-2021, при здійсненні виконавчих дій ОСОБА_1 не забороняв, фізично не тримав та в будь-який інший спосіб не обмежував можливість малолітньої дитини ОСОБА_3 матері дитини ОСОБА_2 . При здійсненні виконавчих дій ОСОБА_1 не забороняв, фізично не тримав та в будь-який спосіб не обмежував можливість малолітньої дитини ОСОБА_3 безперешкодно підійти до матері ОСОБА_2 . На запитання працівників виконавчої служби малолітній дитині ОСОБА_3 , чи бажає вона підійти до своєї матері, дитина такого бажання не виявила.

З позиції позивача, ним було вчинено всі залежні від нього дії, спрямовані на забезпечення виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20, але зустріч не відбулась з огляду на небажання самої дитини зустрічатись з матір`ю.

В свою чергу, вимушеність батька попри бажання дитини постійно відвозити її до матері, яка раніше вчиняла психологічні насилля над дитиною, дуже негативно впливає на психоемоційний стан дитини.

3. Щодо оскаржуваних постанов про накладення штрафу від 04.02.2021, 11.02.2021.

Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 адресоване заступнику керівника виконавчої служби Дніпровського району міста Києва про перенос рішення апеляційного суду у зв`язку з перебуванням на відпочинку на Західній Україні з 29.01.2021 та про перенесення виконання рішення апеляційного суду на 17.02.2021.

Наведені обставини позивач вважає поважними для невиконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20.

4. Щодо обставин винесення оскаржуваних постанов від 17.02.2021, 24.02.2021.

Згідно актів державного виконавця від 17.02.2021, 24.02.2021 боржник у визначений день та час не з`явився. 24.02.2021 державним виконавцем було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 з якого встановлено, що боржник разом з дитиною знаходиться за межами м.Києва і буде в місті 03.03.2021.

Позивач заперечує наведені обставини та вказує на те, що 17.02.2021, під час виконання державним виконавцем постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20, за адресою: АДРЕСА_2 , в період час з 09:45 по 10:45 стягувача та представників виконавчої служби не було, про що представником позивача складено акт фіксації події від 17.02.2021, підписаний трьома свідками.

5. Щодо обставин винесення оскаржуваних постанов від 10.03.2021, 24.03.2021.

Матеріали справи містять клопотання позивача про перенесення виконання рішення апеляційного суду від 03.03.2021, в якому повідомлено, що з 29.01.2020 він з дитиною перебуває на Західній Україні. До клопотання долучено копії залізничних квитків та консультаційний висновок пульмонолога від 02.03.2021 по пацієнтці ОСОБА_3 з діагнозом ГРВІ, гострий бронхіт.

Клопотанням ОСОБА_1 про перенесення виконання рішення апеляційного суду від 16.03.2021, позивач просив відкласти виконання рішення апеляційного суду до відновлення психоемоційного стану дитини та одужання після ГРВІ, гострий бронхіт. Крім того зазначено про власну хворобу (консультація пульмонолога по пацієнту ОСОБА_1 , діагноз: ГРВІ, гострий трахеобронхіт).

6. Щодо обставин винесення оскаржуваних постанов від 07.04.2021, 14.04.2021.

Згідно заяви про відкладення здійснення виконавчих дій від 03.04.2021, ОСОБА_1 просив винести постанову про відкладення здійснення виконавчих дій попередньо з 5 по 16 квітня у зв`язку з запровадженням на території міста Києва, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Боржник зазначив про неможливість виконання рішення суду, так як знаходиться за межами міста Києва, не має власного транспорту для того, щоб привозити дитину на побачення.

7. Щодо обставин винесення оскаржуваної постанови 09.06.2021.

Згідно акту державного виконавця від 09.06.2021, виходом за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що боржник на побачення з`явився разом з дитиною, проте дитина відмовилась заходити до квартири, так як маму бачити не хоче. Повідомлено, що буде гуляти на подвір`ї. Зафіксовано не виконання рішення суду.

Згідно пояснень стягувача - ОСОБА_2 , боржник знаходився біля будинку разом з представниками та невідомими особами, стягувачу не телефонував, у домофон не дзвонив. Після приїзду державного виконавця, батько дитини піднявся до квартири разом з представниками, дитину приводити відмовився.

8. Щодо обставин винесення оскаржуваної постанови від 17.06.2021.

Згідно акту державного виконавця від 16.06.2021, виходом за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що батько ОСОБА_1 привіз дитину на місце зустрічі, однак остання відмовилась йти до матері. Державним виконавцем запропоновано дитині погуляти з татом та мамою, однак дитина не погодилась. Подарунки матері не прийняла. Стягувач тривалий час спілкувалась з дитиною, поки вона знаходилась в транспортному засобі. Дитина відмовлялась виходити, а батько не заперечував.

Згідно з додатковими поясненнями стягувача, спілкування з донькою відбувалось через відкрите вікно автомобілю. Донька охоче розмовляла, на питання, чи боїться вона стягувача, відповіла «ні», на запитання, чи хоче вона обійняти та поцілувати маму в щічку, батько дитини, стоячи позаду стягувача, показував дитині рухами голови, що ні і щоб вона відмовлялась від того, що їй запропонують. Протягом всього часу виконавчих дій, з 10:20 по 10:50 дитина знаходилась в автомобілі, в оточенні двох незнайомих чоловіків, не маючи змогу вільно пересуватись або вийти з автомобіля.

9. Щодо обставин винесення оскаржуваної постанови від 24.06.2021.

Згідно акту державного виконавця від 23.06.2021, виходом за адресою: АДРЕСА_3 , з метою перевірки виконання постанови №761/25101/21 встановлено, що дитина матері згідно графіку визначеного постановою не передана. У телефонній розмові з представником боржника державному виконавцю повідомлено, що дитина з боржником знаходиться на вулиці. На момент складення акту державний виконавець дитину не бачила. В телефонній розмові представнику боржнику повідомлено, що місцем виконання постанови відбувається за адресою вказаною у виконавчому документі.

За письмовими поясненнями позивача та його представника, зокрема зазначено, що воля дитини щодо активних дій стосовно спілкування з матір`ю, а також переходу до неї, стоїть поза межами обов`язку, який було покладено на боржника Постановою Київського апеляційного суду, а тому умисел щодо невиконання боржником рішення суду, відсутній. Усіх належних від нього заходів, спрямованих на виконання вищевказаного рішення, боржником вжито.

10. Щодо оскаржуваної постанови від 01.07.2021.

Згідно клопотання до виконавчого провадження від 30.06.2021, боржник просить відкласти виконання провадження до отримання документів від ОСОБА_2 (стягувача) документів підтверджуючих те, що ані вона, ані її співмешканці не хворіють гострою респіраторною хворобою Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

11. Щодо оскаржуваних постанов від 08.07.2021, 15.07.2021, 22.07.2021.

Згідно клопотання до виконавчого провадження від 07.07.2021, боржник просить відкласти виконання провадження строком на 10 робочих днів з 07.07.2021 у зв`язку зі службовою потребою його від`їзду у відрядження на територію Західної України з 07.07.2021 по 23.07.2021 ( наказ від 06.07.2021, виданий ФОП ОСОБА_1 ).

Аналіз вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що невиконання позивачем постанови Київського апеляційного суду №761/25101/20 від 09.12.2020 та прийняття з цих підстав оскаржуваних постанов про накладення штрафу обумовлено:

- необізнаністю позивача про відкриття виконавчого провадження №63929513, а отже і про обов`язок виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20;

- власним небажанням дитини спілкуватись з матір`ю - стягувачем у ВП №63929513;

- перебування за межами міста в дні, які визначені судовим рішенням, для побачень;

- карантинні обмеження, запровадженні на території міста Київ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

З цих підстав суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20 забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківський прав шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 , з матір`ю - ОСОБА_2 , до винесення судом першої інстанції рішення: щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи; щомісячно у вихідні дні з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі. Зобов`язано батька - ОСОБА_1 , передавати малолітню дитину ОСОБА_3 , матері - ОСОБА_2 за місцем проживання матері у дні, які визначені цією ухвалою, для побачень.

Постанова у справі проголошена у відкритому судовому засіданні за участі сторін ( в тому числі ОСОБА_1 ) та набрала законної сили в день її прийняття, тобто 09.12.2020.

Нормами ст.18 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судове рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження №63929513 відкрито на підставі заяви стягувача (матері дитини ОСОБА_2 ).

Наведені обставини дають підстави суду стверджувати про повну обізнаність позивача про зміст постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20 та про обов`язок, що покладається на позивача у зв`язку з її прийняттям.

Відкриття виконавчого провадження №63929513 з виконання вказаної постанови зазначених обставин не змінює.

Будучи обізнаним про необхідність добровільного виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20 позивач, разом з дитиною, покинули місце проживання та відбули у м.Дніпро на канікули, до міста Києва повернулись лише 19.01.2021, підтвердженням чого є копії проїзних документів, долучених до матеріалів справи.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов від 31.12.2020, 06.01.2021, 14.01.2021.

З приводу посилань на відмову дитини зустрічатись з матір`ю, що, з позиції позивача, стало поважною підставою для невиконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20.

Суд зазначає, що питання доцільності призначення побачень ОСОБА_3 з її матір`ю, розглянуто та оцінено колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду, а висновок про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом визначення часу та місця для побачень дитини з матір`ю встановлена його постановою від 09.12.2020, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.05.2021, по справі №761/25101/20.

У вказаних судових рішеннях суди дійшли висновку що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини.

В свою чергу, факти забезпечення батьком особистої охорони ОСОБА_3 . Управлінням поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві під час організації зустрічей дитини з матір`ю, тримання її в замкнутому автомобілі, особиста присутність при спілкуванні матері з дитиною свідчать про намагання батька уникнути виконання його обов`язку з забезпечення таких зустрічей.

Згідно висновку долученого позивачем до матеріалів справи професійного висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_6 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_3 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 02.02.2021, за словами дитини, батько постійно говорить їй, що «мама її любить». Водночас він також розповідає дитини про загрозливі, на його думку, ситуації з боку матері дитини. Дитина має беззаперечний батьківський авторитет… почуте від батька є більш вагомим..

Враховуючи вік дитини, її постійне проживання з батьком, його авторитет, а також і те, що матір дитини фактично позбавлена особистого спілкування з донькою, втрата психо-емоційного зв`язку з матір`ю є цілком очевидною.

Задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом визначення часу та місця для побачень з дитиною мало наміром відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю.

Однак, як свідчать матеріали справи, бажання ОСОБА_1 обмежити дитину від зустрічей з матір`ю переважило.

З наведених підстав, суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 21.01.2021, 28.01.2021, 09.06.2021, 17.06.2021, 24.06.2021.

Також суд доводить до відома, що системний аналіз наведених вище положень Закону України "Про виконавче провадження" вказує на те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

На думку суду, перебування на відпочинку поза межами міста не можуть бути визнаними судом об`єктивно непереборними обставинами, перешкодами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк оскільки такі дії є прямим волевиявленням самого боржника.

Наведене свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов від 04.02.2021, 11.02.2021, 17.02.2021, 24.02.2021, 10.03.2021, 24.03.2021.

В свою чергу, захворювання дитини під час таких поїздок не змінює вказаних обставин, оскільки саме перебування за межами міста у дні, визначенні судовою постановою для побачень з матір`ю, стало перешкодою для проведення зустрічей.

Посилання позивача на карантинні обмеження, запровадженні на території міста Київ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» є, на його думку, поважною причиною невиконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20, однак не стали перешкодою для подорожей разом з дитиною по країні.

У зв`язку з невиконанням без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною, оскаржувані постанови від 07.04.2021, 14.04.2021, 01.07.2021 є правомірними.

Також судом критично розцінено складений позивачем акт фіксації події (неприбуття державного виконавця у місце виконання постанови апеляційного суду), оскільки ним також підтверджується факт того, що боржник у визначену дату та час на місце виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2020 по справі №761/25101/20 не з`явився, дитину на побачення до матері не передав.

Щодо обставин відрядження позивача у період з 07.07.2021 по 23.07.2021 суд зазначає, що наказ від 06.07.2021 про відрядження ОСОБА_1 підписано та узгоджено самим ФОП ОСОБА_1 з цих підстав суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваних постанов від 08.07.2021, 15.07.2021, 22.07.2021.

Щодо періодичності та чисельності винесення державних виконавцем оскаржуваних постанов суд зауважує, що нормами розділу VIII Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано загальні правила виконання рішень немайнового характеру.

В той же час, особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено приписами окремої статті 64-1 вказаного Закону.

Частиною 3 ст.64-1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Приписами п. 7 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція) визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону.

Згідно з пунктами 8 та 9 розділу ІХ Інструкції, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Наведені норми свідчать про те, що державний виконавець в межах виконавчого провадження з виконання рішення про встановлення побачення з дитиною наділений повноваженнями виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.

Щодо посилання позивача про порушення відповідачем вимог закону в частині винесення повторної постанови (06.01.2021) про накладення штрафу раніше ніж через 10 робочих днів з дня винесення першої постанови (31.12.2020), слід вказати таке.

Суд зауважує, що правила ч.6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів не застосовується до рішень про встановлення побачення з дитиною, про що вказано у самій статті.

В свою чергу, недоліки в оформленні державним виконавцем оскаржуваних постанов про накладення штрафу не можуть бути визнані судом самостійною підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат, відповідно до норм ст. 139 КАС України, судом не вирішується з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02094, м. Київ, вул. Краківська, буд.20, кв.23, ) про визнання протиправними та скасування постанов у виконавчому провадженні №63929513 про накладення штрафу від 31.12.2020, 06.01.2021, 14.01.2021, 21.01.2021, 28.01.2021, 04.02.2021, 11.02.2021, 17.02.2021, 24.02.2021, 10.03.2021, 24.03.2021, 07.04.2021, 14.04.2021, 09.06.2021, 17.06.2021, 24.06.2021, 01.07.2021, 08.07.2021, 15.07.2021, 22.07.2021, - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська