Справа № 300/2712/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. справа № 300/2712/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про:

визнання протиправною відмови щодо перерахунку і призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язання зарахувати у загальний страховий стаж позивача період роботи з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського;

зобов`язання зарахувати пільговий стаж позивача за списком №2 періоди роботи: на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання "Запукргеологія" з 11.06.1985 по 09.06.1988; на посаді машиніст бурової установки із 10.09.2007 по 14.04.2013 в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" Бєлгородської області Російської Федерації;

зобов`язання здійснити перерахунок і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 05.09.2016 та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум, з підстав протиправності дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку і призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Обґрунтовано, що в порушення вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, відмовлено у зарахуванні позивачу періоду роботи з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського до страхового стажу, з підстав необхідності надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум і вироблені людинодні. Водночас зазначено, що записами в трудовій книжці підтверджено вказаний період роботи позивача з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського. Зазначено, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу у пільговий стаж за списком №2 періоди роботи: на посаді помічника бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання "Запукргеологія" з 11.06.1985 по 09.06.1988; на посаді машиніста бурової установки із 10.09.2007 по 14.04.2013 в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" Бєлгородської області Російської Федерації, оскільки до даних робіт позивач був задіяний повний робочий день і у вказані періоди роботи позивача діяли Списки №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, а також Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.07.2021.

У відзиві представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначив, що позивач 05.09.2016 звернувся до Косівського об`єднаного правління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 06.07.2016. Позивачу з 06.07.2016 призначено пенсію по інвалідності (ІІ група загальне захворювання) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 32 роки 4 місяці, в тому числі - 2 роки 9 місяців з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку.

Щодо вимог позивача про зобов`язання зарахувати у загальний страховий стаж позивача період роботи електриком в колгоспі імені Коцюбинського з 01.12.1983 по 17.11.1984, зазначено, що немає законодавчих підстав для зарахування до стажу повних років роботи в даному колгоспі згідно трудової книжки, оскільки, як визначено статтею 56 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, проте довідка про встановлений мінімум і вироблені людинодні до відповідача не надавалась.

Щодо вимог позивача про зобов`язання зарахувати пільговий стаж позивача за списком №2 періоди роботи: на посаді помічника бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання "Запукргеологія" з 11.06.1985 по 09.06.1988; на посаді машиніста бурової установки із 10.09.2007 по 14.04.2013 в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" Бєлгородської області Російської Федерації, зазначено, що в трудовій книжці позивача відсутня інформація, в яких умовах працював позивач та не вказано, чи був позивач зайнятий певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня, а підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому позивач працював, або архівної установи, однак уточнюючої довідки про пільговий характер на вказаних посадах позивач не надав. Також, зазначено, що позивачем не підтверджено здійснення атестації робочих місць за стаж роботи після 21.08.1992.

Щодо вимог про зобов`язання здійснити перерахунок і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 05.09.2016 та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум, зазначено, що 05.09.2016 позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, за результатом розгляду якої позивачу було призначено пенсію по інвалідності. При цьому, зазначено, що у відповідача відсутні відомості щодо звернення позивача із заявою про призначення (переведення) пенсії за віком на пільгових умовах з Списком №2 та рішення про відмову в призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 не приймалось. Аргументовано, що позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми (письмове звернення) щодо пенсійного забезпечення від 26.04.2021 згідно Закону України "Про звернення громадян", який не регулює правовідносини щодо призначення, перерахунку пенсії, на вказану заяву було надіслано відповідь №3193-2972/С-02/8-0900/21 від 14.05.2021. Також, відповідач посилається на порушення позивачем шестимісячного строку, встановленого для звернення до суду. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.07.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності (ІІ група загальне захворювання) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням страхового стажу 32 роки 4 місяці 16 днів, в тому числі - 2 роки 9 місяців 11 днів з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку.

У відповідності до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 24.12.1979 (а.с.11-13):

в період з 01.12.1983 по 17.11.1984 позивач працював в колгоспі імені Коцюбинського на посаді електрик (записи №№4, 5);

у період з 11.06.1985 по 09.06.1988 позивач працював в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання "Запукргеологія" на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 4, 5 розрядів (записи №№6, 7, 8);

Відповідно до записів вкладиша трудової книжки НОМЕР_2 від 10.09.2007 (а.с.14):

в період з 10.09.2007 по 14.04.2013 позивач працював в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" Бєлгородської області Російської Федерації на посаді машиніст бурової установки (записи №№1, 2, 3).

Відповідно до розрахунку стажу позивача за пенсійною справою №03 позивачу не зараховано:

в загальний страховий стаж позивача період роботи з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського;

у пільговий стаж позивача за списком №2 періоди роботи: на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання "Запукргеологія" з 11.06.1985 по 09.06.1988; на посаді машиніст бурової установки із 10.09.2007 по 14.04.2013 в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" Бєлгородської області Російської Федерації.

26.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про зобов`язання зарахувати пільговий стаж позивача за списком №2 періоди роботи: на посаді помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Українській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння об`єднання "Запукргеологія" з 11.06.1985 по 09.06.1988; на посаді машиніст бурової установки із 10.09.2007 по 14.04.2013 в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" Бєлгородської області Російської Федерації та просив призначити пенсію за віком (а.с.15).

За результатом розгляду вказаної заяви відповідач надав відповідь №3193-2972/С-02/8-0900/21 від 14.05.2021 (а.с.16), відповідно до якої повідомив позивача, що період роботи з 10.09.2007 по 14.04.2013 в ТОВ "Бєлгородська гірничо-видобувна компанія" зараховано до страхового стажу. Щодо врахування позивачу періоду роботи з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського до загального страхового стажу, посилаючись на приписи статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідач повідомив, що позивачу необхідно подати уточнюючу довідку, де вказано встановлений мінімум і вироблені вихододні, оскільки періоди роботи в колгоспі зараховуються на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами частини 1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також призначення, перерахунку, виплати пенсії тощо, врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою, зокрема, передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення, перерахунку пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший, урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі також - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 При прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (абзац 2 пункту 4.7 Порядку №22-1).

В даному випадку повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оформлене відповіддю, яка не є рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, а є відповіддю, яка надана територіальним органом Пенсійного фонду у порядку Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, учасники справи не подали суду будь-яких доказів про наявність факту прийняття відповідачем відповідного рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком, отже, відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії за віком. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку, що є протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви позивача від 26.04.2021 та про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській розглянути заяву позивача від 26.04.2021 та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо вимоги про зобов`язання зарахувати у загальний страховий стаж позивача період роботи з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 24.12.1979 (а.с.11): в період з 01.12.1983 по 17.11.1984 позивач працював в колгоспі імені Коцюбинського на посаді електрик (записи №№4, 5).

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів №№4, 5 у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.12.1979, відповідачем суду не надано.

При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а відповідач в своїх аргументах посилається на відсутність додаткових відомостей, а саме довідки про встановлений мінімум і вироблені людинодні для зарахування даного періоду в страховий стаж позивача, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.02.2020 в справі №341/2082/16-а, щодо зарахування позивачу періоду роботи у вказаному колгоспі імені Коцюбинського з 01 січня 1980 року по 30 червня 1980 року, де було надано правову оцінку архівним довідкам про встановлений мінімум і вироблені людинодні.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області обґрунтовано не взято до уваги період роботи позивача в колгоспі імені Коцюбинського з 01.12.1983 по 17.11.1984 при призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав для зарахування до стажу повних років роботи в даному колгоспі згідно трудової книжки, оскільки, як визначено статтею 56 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, оскільки довідка про встановлений мінімум і вироблені людинодні відповідачу не надавалась.

На підставі наведеного суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати з 06.07.2016 у загальний страховий стаж позивача період роботи з 01.12.1983 по 17.11.1984 електриком в колгоспі імені Коцюбинського.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (частина 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що слід визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви позивача від 26.04.2021, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянути заяву позивача від 26.04.2021 та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду, слід зазначити, що позивач оскаржує дії відповідача, які вважає триваючим порушенням.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зауважує, що основною складовою "права на суд" є право доступу, у тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові та практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивачем не порушено шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_3 , с. Кривопілля, Верховинський р-н, Івано-Франківська обл., 78706) від 26.04.2021 та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.