Справа № 127/16486/21
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/181/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Ратушняк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Левчук Крістіни Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №4215785 від 16.05.2021 про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Левчук К.А. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №4215785 від 16.05.2021 про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 14 липня 2021 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області судове засідання постановлено проводити в режимі відеоконференції між Вінницьким міським судом Вінницької області та ОСОБА_1 з використанням його власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку «EASYCON».

22 липня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 29 липня 2021 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року постановлено розглянути даний позов в дистанційному режимі відеоконференції між Вінницьким міським судом Вінницької області та Житомирським апеляційним судом.

В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що постановою серії ЕАН №4215785 від 16 травня 2021 року, винесеної молодшим лейтенантом поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Левчук К.А., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, 16 травня 2021 року о 13.11 год. в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 м. Калинівка, Вінницької області, він, керуючи транспортним засобом марки «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив дозволену швидкість руху на 24 км, рухався зі швидкістю 74 км. Швидкість вимірювалась приладом ТРУКАМ 000542, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з наступних підстав.

Так, 16 травня 2021 року він дійсно керував даним транспортним засобом та рухався по трасі АД 21 282 км Вінницької області, але правил дорожнього руху не порушував. Автомобіль патрульної поліції знаходився на узбіччі дороги, а поліцейські стояли поруч. В руках один із поліцейських тримав вимірювач швидкості - пристрій ТРУКАМ та здійснював замір швидкості його транспортного засобу, зазначене підтверджується записом із відеореєстратора (Xiaomi YI Smart Dash Camera), який закріплений на лобовому склі його автомобіля, відеозапис він долучив до матеріалів позову як доказ.

Водночас, законодавчо не визначено жодного іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ (стаціонарно вмонтованим способом).

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують його вину. Крім того, не враховано похибку приладу, яким здійснювалася фіксація правопорушення, оскільки максимально допустима похибка приладів контролю не перевищує +-3 км/год.

Справу про адміністративне правопорушення розглядав інший працівник патрульної поліції, в не Левчук К.А . Права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, йому роз`яснено не було, його клопотання щодо розгляду справи за участю захисника працівником патрульної поліції, який розглядав справу, було проігноровано. Фактично розгляд справи здійснювався формально, однобічно, його клопотання, пояснення по справі, зауваження та скарги не були взяті до уваги, клопотання щодо надання пояснень свідками, які були присутні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, було також проігноровано. Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки вважає себе не винним, оскаржувана постанова підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача Левчук К.А. за довіреністю Ковальчук Д.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надав відзив на адміністративний позов, до якого долучив в якості доказу фото та відеозапис, у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які давали пояснення в судовому засіданні 23 вересня 2021 року, що 16 травня 2021 року вони їхали в автомобілі, яким керував позивач, останній швидкісний режим не порушував і поліцейський тримав вимірювач швидкості у руці, дослідивши матеріали справи та оглянувши відеозаписи надані суду сторонами, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4215785, 16 травня 2021 року о 13.11 год. в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 м. Калинівка, Вінницької області, позивач, керуючи транспортним засобом марки «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив дозволену швидкість руху на 24 км, рухався зі швидкістю 74 км. Швидкість вимірювалась приладом ТРУКАМ 000542, чим порушив п. 12.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом ІУ КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАп, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 12.4 Правил дорожнього руху України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не бульше 50 км/год.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів. Ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пункт 12.9 «б» ПДР України передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Дорожній знак 5.45 «Початок населенного пункту» - найменування і початок забудови населенного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як встановлено судом зі змісту оскаржуваної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 74 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», таким чином порушивши обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год. та порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000542) отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 рок, № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки з номером УЗ 197-12, пройшов повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як встановлено в судому засіданні прилад TruCam, який інспектор поліції тримав в руках, не був стаціонарно вмонтованим. Згідно з приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичного фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми, працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках. Також, законодавчо не визначено порядок використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Крім того, суд вважає, що перевірка швидкості повинна відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком, що здійснюється відеофіксація (дорожній знак «5.70»), так як це визначено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Левчук К.А. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №4215785 від 16.05.2021 про накладення адміністративного стягнення слід задоволити.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні, який він сплатив при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Левчук Крістіни Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №4215785 від 16.05.2021 про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4215785 від 16.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: