Справа № 380/6949/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року

справа №380/6949/21

провадження № П/380/7042/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М.,

представника позивача Мелетич Т.В.,

представника позивача Слюсарчик І.М.,

представника відповідача Дорош А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом спільного підприємства "Київ-Захід" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява спільного підприємства "Київ-Захід" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- №7050/13010704, форма "Р" від 06.04.2021, про сплату 2709362,50 грн, в тому числі - за податковими зобов`язаннями 2 167 490 грн, штрафні санкції 541872,50 грн;

- №7051/13010704, форма "П" від 06.04.2021, згідно якого підлягає виправленню платником податків у показниках податкової звітності з податку на прибуток сума оподаткування податком на прибуток 4648356 грн;

-№7053/13010704, форма "Р" від 06.04.2021, про сплату 4172491.25 грн в тому числі - за податковим зобов`язанням- 3 337 993 грн штрафні санкції- 834498.25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. На думку позивача відповідач дійшов помилкового висновку про порушення підприємством вимог Положення ( Стандарту) Бухгалтерського обліку (П(С)БО) 15;п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п. 135.1,ст. 135; п.137.1,ст.137; п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового Кодексу та п.198.1. ,198.2.п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу оскільки надані підприємством до податкового органу первинні документи щодо взаємовідносин з ТОВ "Лембуд" беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій та є достатніми та вичерпними для такого висновку. Вказує, що відповідно до платіжних документів СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ оплатило ТзОВ «Лембуд» за товар 20 027 959,92 грн., в т.ч. безпосередньо за товаро-матеріальні цінності 16 689 966,60 грн . та сплатило податок на додану вартість в ціні товару 3 337 993,32 грн. і таким чином виконало свої зобов`язання за договором поставки перед Постачальником - ТзОВ «Лембуд». Щодо висновків Акту перевірки стосовно нереальності господарської операції з мотивів ненадання Товариством для перевірки свідоцтв, якісних посвідчень, сертифікатів відповідності чи інших документів, які підтверджують виробника та походження товару, вказав, що сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. Неподання платником сертифікаційних документів на придбаний товар не може слугувати спростуванням реального виконання господарської операції.

Стосовно доводів відповідача про нереальність господарської операції, виходячи з даних ІТС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних щодо неможливості придбання реалізованих ТМЦ для СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ у інших контрагентів ТзОВ «Лембуд» внаслідок відсутності трудових ресурсів основ них засобів, відсутності реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару .аналізу звітів про суми нарахованої заробітної плати , суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4), по постачальниках контрагента такі є лише припущенням податкового органу.

Стосовно використання податковим органом інформації про контрагентів ТзОВ «Лембуд», то ця інформація не може мати доказового значення щодо нереальності господарських операцій з СП «Київ-Заїхід» у формі ТзОВ, оскільки без дослідження первинних документів вказаних підприємств висновок відповідача про нереальність господарської операції позивача з його контрагентом є необґрунтованим. З урахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що до перевірки підприємством не представлено документів, які б підтверджували походження товару, його якість та відповідність, зокрема: сертифікатів походження продукції, сертифікатів якості та сертифікатів відповідності. В обсязі наданих до перевірки документів та отриманої інформації, при аналізі ланцюгів поставки до ТзОВ „Лембуд", неможливо встановити коло контрагентів останніх, які мали можливість поставити ТМЦ (торгівельне та офісне обладнання), та дослідити походження товару, оскільки відсутні сертифікати походження, якості, товаросупровідні документи. Таким чином, перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з постачальником товару. ТзОВ „Лембуд" здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Зазначив, що фактично СП „Київ-Захід" у формі ТОВ здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з ТзОВ „Лембуд" і складено первинні документи (накладні), всупереч норм частини першої Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704. На думку відповідача, на порушення вимог П(С)БО 15; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України СП „Київ-Захід" у формі ТОВ (внаслідок безоплатного одержання ТМЦ) занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2017 рік у сумі 16 689 967 гривень та безпідставно включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість по взаєморозрахунках з ТзОВ „Лембуд" всього у сумі 3 337 993 грн., в т.ч. за вересень 2017 року - у сумі 3 337 993 гривень.

Ухвалою судді від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 07.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 12.03.2021 року № 13-01-07-04/20780000.

Перевіркою встановлено порушення СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ:

- П(С)БО 15; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134; п. 135.1 ст. 135; п. 137.1 ст. 137 , п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 2 167 490грн., в т.ч. за 2017рік-у сумі 2 167 490грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за 2019 року - у сумі 4 648 356 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198; п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 всього у сумі 3 337 993 грн., в т.ч. за вересень 2017 року - у сумі 3 337 993 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органо винесено податкові повідомлення-рішення:

- №7050/13010704, форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток 2 709 362,50 грн.(два мільйони сімсот дев`ять тисяч триста шістдесят дві грн. 50копійок). в тому числі - за податковими зобов`язаннями 2 167 490 грн.(два мільйони сто шістдесят сім тисяч чотириста дев`яносто грн.), штрафні санкції 541 872,50 грн. (п`ятсот сорок одна тисяча вісімсот сімдесят дві грн.50 копійок);

- №7051/13010704, форма «П» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4 648 356 грн. ( чотири мільйони шістсот сорок вісім тисяч триста п`ятдесят шість грн.). Сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підлягає виправленню платником податків у показниках податкової звітності з податку на прибуток;

- №7053/13010704, форма «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість на суму 4172491,25 грн.( чотири мільйони сто сімдесят дві тисячі чотириста дев`яносто одна грн.25 копійок), в тому числі - за податковим зобов`язанням- 3 337 993 грн. ( три мільйони триста тридцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто три грн.), штрафні санкції- 834498,25 грн. (вісімсот тридцять чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім грн.25 копійок).

Вважаючи протиправними винесені контролюючим органом податкові повідомлення- рішення позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступні фактичні обставини у справі.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг та отримання доходу. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III „Податок на прибуток підприємств" Податкового кодексу.

Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначається у Звіті про фінансові результати (форма № 2). Фінансовим результатом господарської діяльності підприємства є прибуток або збиток.

Визначення фінансового результату полягає у визначенні чистого прибутку (збитку) звітного періоду. З цією метою в бухгалтерському обліку передбачається послідовне зіставлення доходів та витрат. Кінцевий фінансовий результат - чистий прибуток (збиток) визначається як різниця між різними видами доходів та витрат підприємства за звітний період.

Згідно п.5 П(С)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Податкового кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 996 регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Відповідно до ст. 4 Закон № 996 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.

Підпунктом 14.1.36 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з 14.1.231 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Зокрема, п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податку зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. ' 2 ст. 1; п. 2.1 ст.2 Положення № 88.

Відповідно до п. 2.1 Положення № 88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4 Положення № 88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 Положення № 88 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документів обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Відповідно до п.2.16 Положення № 88 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним документам, встановленому порядку приймання, зберігання та витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Згідно з ст. 1 Закону № 996 первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договора, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 2 Закону № 996 визначено, що сфера дії Закону № 996 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством

Згідно зі ст. 3 Закону № 996 обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку. Отже, основою формування бухгалтерського, а відтак податкового обліку є господарська операція, яка впливає на стан зобов`язань, в тому числі і податкових. Для надання первинним документам юридичної сили та доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на придбання ТМЦ та виконання робіт, повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне отримання товарно-матеріальних цінностей та надання послуг.

Згідно зі ст. 4 Закону № 996 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтується на принципі превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Статтею 9 Закону № 996 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо податку на прибуток суд зазначає таке.

Так, в акті перевірки зазначено, що в порушення вимог Положення (Стандарту) Бухгалтерського обліку (П(С)БО) 15 (; п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу СП „Київ-Захід" у формі ТОВ (внаслідок безоплатного одержання товарно-матеріальних цінностей) занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за 2017 рік у сумі 16689967 гривень.

На підтвердження такого висновку, відповідач наводить аналіз наданих для перевірки документів по господарській операції між СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ та ТзОВ «Лембуд»,зокрема: договору поставки між ТзОВ «Лембуд» (Постачальник) та СП «Київ- Захід» у формі ТОВ (Покупець) від 04.09.2017 № 04/09/17, місце складання - м. Львів; Податкових накладних, виписаних 04.09.2017,05.09.2017,06.09.2017,07.09.2017 р. видаткових накладних на суму 20 027 959,92 грн в т.ч. 3 337993,32 грн.. - сума податку на додану вартість, подорожніх листів, виписаних СП «Київ- Захід» у формі ТзОВ 04-07.09.2017р. (перевезення власним транспортом) пункт навантаження м. Львів. Персенківка,70. розвантаження - м. Червоноград.).

В акті контролюючим органом не згадується про розрахункові документи між Постачальником та Покупцем, разом з тим констатовано, що станом на 31.12.2019 відсутня заборгованість по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» між СП «Київ-Захід» у формі ТОВ та ТзОВ «Лембуд» (т. 1 а.с17).

На підтвердження своїх аргументів щодо порушення підприємством СП «Київ- Захід» у формі ТзОВ вимог П(С) БО 15; ст.,134 ПКУ в частині заниження доходу від будь-якої діяльності, та нереальності проведеної господарської операції (т. 1 а.с. 17-18) відповідач зазначає, що до перевірки підприємством не представлено документів, які б підтверджували походження товару, його якість та відповідність, зокрема: сертифікатів походження продукції, сертифікатів якості та сертифікатів відповідності.

В обсязі наданих до перевірки документів та отриманої інформації, при аналізі ланцюгів поставки до ТзОВ „Лембуд", неможливо встановити коло контрагентів останніх, які мали можливість поставити ТМЦ (торгівельне та офісне обладнання), та дослідити походження товару, оскільки відсутні сертифікати походження, якості, товаросупровідні документи».

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з постачальником товару, оскільки ТзОВ «Лембуд» здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, і оскільки реальність вчинення господарських операцій по ТзОВ „Лембуд" відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у СП „Київ-Захід" у формі ТОВ не було підстав для податкового обліку вказаних операцій:

Вартість ТМЦ, які згідно з представленими підприємством документами, придбано в ТзОВ „Лембуд" віднесено підприємством у IV кварталі 2017 року на собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) всього у сумі 16 689 967 грн., що вплинуло на фінансовий результат підприємства за 2017 рік, та відображено у фінансовій звітності за відповідний період (рядок 2050 „Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансові результати (Форма № 2) за 2017 рік) та Податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2017 рік (враховано при визначенні фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (рядок 02)).

На думку контролюючого органу СП «Київ-Захід» у формі ТОВ здійснено без підставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з ТзОВ «Лембуд» і складено первинні документи (накладні), що наведено у вищезазначеній таблиці, всупереч норм Закону України від 16 липня 1999 року- № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із змінами) та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (із змінами).

У акті вказано, що оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону № 996 відповідного активу, як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону № 996, в основі якої має бути дійсний рух певного активу (а. с. 17).

Відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та. зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно, тоді така господарська операція, яка фактично відбулась, і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту інших підприємств. Тому господарська операція, яка фактично не відбулась, не спрямована на реальне настання правових наслідків, а спрямована лише на формування платником податкового кредиту та витрат у зв`язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Таким чином, з позиції податкового органу ТМЦ (торгівельне та офісне обладнання), які відповідно до представлених документів, використане в господарській діяльності СП "Київ-Захід" у формі ТОВ (реалізація покупцю), не могли бути придбані у ТзОВ "Лембуд" і, по суті, засвідчує безоплатне одержання підприємством СП "Київ-Захід" у формі ТОВ даних ТМЦ.» (а.с.17).

Контролюючий орган дійшов висновку, що в порушення вимог П(С)БО 15; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу СП «Київ-Захід» у формі ТОВ занижено доходи в рядку 2240 „Інші доходи" Звіту про фінансові результати за 2017 рік у сумі 16 689 967 грн, що призвело до заниження підприємством фінансового результату до оподаткування, визначеного v фінансовій звітності відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності за 2017 рік у сумі 12 025 967 грн. та завищення його від`ємного значення за 2017 рік у сумі 4 664 000 гривень.»

Перевіркою повноти та правильності визначення СП „Київ-Захід" у формі ТОВ показників фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 встановлено його заниження всього у сумі 12 025 967 грн. у тому числі за 2017 рік - у сумі 12 025 967 грн. та завищення його від`ємного значення за 2017 рік - у сумі 4 664 000 грн. внаслідок порушень, наведених в п.1, п.2 п.п.3.1.1.1. розділу III „Дохід та фінансовий результат до оподаткування, визначені за правилами бухгалтерського обліку" даного акта перевірки (а.с. 16).

Враховуючи порушення, які відображено в п.п.1 п.4 п.п.3.1.1.1 розділу 3 даного акта перевірки, перевіркою встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2017 рік всього у сумі 4 648 356 гривень.

Таким чином, на думку контролюючого органу, в порушення п.п. 140.4.2 п. 140.4 ст.140 Податкового кодексу підприємством завищено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років, яка відображається по коду рядка 3.2.4 додатка РІ до Податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік-у сумі 4 648 356 грн. та за 2019 рік - у сумі 4 648 356 гривень».

Вказаними доводами, на думку контролюючого органу, підтверджується висновок щодо порушення позивачем п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п. 135.1,ст. 135; п.137.1,ст.137; п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового Кодексу №2755-VI від 02.12.2010року, які відображені у Податкових повідомленнях-рішеннях Форми «Р» №7050/13010704 та форми «П» №7051/13010704 від 06.04.2021 року.

Судом встановлено, що СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ надало для перевірки укладений між сторонами договір поставки від 04.09.2017 р. №04/09/17, видат кові накладні, видані ТзОВ «Лембуд», підписані уповноваженими особами ТзОВ Лембуд» - директором Березою Ю.В. та директором СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ Мольченком В.Л., з конкретним переліком торгівельно-офісного обладнання, Видаткова накладна № PH-197/09 від 04.09.2017р.; Видаткова накладна № РІ 1-198/09 від 04.09.2017р.; Видаткова накладна № PI І-199/09 від 04.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-200/09 від 04.09.2017р.; Видаткова накладна № PH-251/09 від 05.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-252/09 від 05.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-253/09 від 05.09.2017р.;Видаткова накладна № РН-254/09 від 05.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-331/09 від 06.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-332/09 від 06.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-333/09 від 06.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-334/09 від 06.09.2017р.;Видаткова накладна № РН-378/09 від 07.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-379/09 від 07.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-380/09 від 07.09.2017р.; Видаткова накладна № РН-381/09 від 07.09.2017р.(а.с.34-49).

Окрім того, перелік обладнання, кількість, загальна сума коштів, що підлягають сплаті, сума ПДВ, обсяг операцій за ставкою 20% зафіксовані у електронних податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 27.09.2017 р. №197 від 04.09.2017 р.,реєстр. ЄРПН ; №198 від 04.09.2017 р. . реєстр ЄРПН ; №199 від 04.09.2017 р..реєстр.ЄРПН ; №200 від 04.09.2017 р. реєстр.ЄРПН ; №251 від 05.09.2017 р. реєстр. ЄРПН ; №252 від 05.09.2017 р. реєстр.ЄРПН : №253 від 05.09.2017 р. реєстр.ЄРПН ; №254 від 05.09.2017 р. реєстр.ЄРПН ; №331 від 06.09.2017 р. реєстр ЄРПН ; №332 від 06.09.2017 р. реєстр. ЄРПН ; №333 від 06.09.2017 р.реєстр.ЄРПН ; №334 від 06.09.2017 р.реєстр.ЄРПН ; №378 від 07.09.20 17р.реєстр ЄРПН ; №379 від 07.09.2017 р.реєстр.ЄРПН ; №380 від 07.09.2017р реєстр.ЄРПН ; №381 від 07.09.2017 р. реєстр ЄРПН (т. 1 а.с. 66).

Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включено СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ до складу податкового кредиту, що відповідає даним Додатку 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за вереснь 2017 року.

Також, підприємством надано Подорожні листи вантажного автомобіля, які свідчать про те, що 04.09.2017 р., 05.09.2017 р 06.09.2017 р 07.09.2017 р. вантажними автомобілями MAN НОМЕР_1 (вантажопідйомність 20 тн) та Мерседес 2435 236- 52 ТА (вантажопідйомність 10 тн), які є власністю СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ (т.1 а.с. 137-138) перевезені вантажі - обладнання для магазинів ( пункт навантаження - Львів, вул. Персенківка.70, в м.Червоноград ) згідно видаткових накладних (а.с.50-56).

Суд зазначає, що подорожні листи вантажного автомобіля не являються документами первинного бухгалтерського обліку, проте є документом, обов`язковим для учасників транспортного процесу, що призначений для списання товаро-матеріальних цінностей, для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

У підтвердження проведених з продавцем ТзОВ «Лембуд» розрахунків за поставлене обладнання надано платіжні доручення з відмітками банку про їх виконання: Платіжні доручення №№ 152, 153, 154 від 04.10.2017р.; на суму 1278703.86 грн, вт.ч. ПДВ20%- 213 117,31 грн.; 1 270 964,22 грн, в т.ч.ПДВ20%-211827,37грн; 1135634,70 грн в т.ч.ПДВ 20%- 189272.45 грн.; Платіжні доручення №№ 164, 165, 166 від 09.10.2017р.: на суму 1 282 970,34 грн.в т.ч ПДВ20% -213828,39грн.;1 257 086,58 грн. в т.ч. ПДВ20%-209 514,43 грн.Д 273 947,36грн.,в т.ч.ПДВ20%-212 324,56 грн; Платіжні доручення №№ 1941,1942 від 17.10.2017р.на суму 1 257 727,98грн в т.ч.ПДВ20% 209 621,33 грн.; 1 278 121,08 грн. в т.ч.ПДВ20% 213 020,18 грн; Платіжні доручення №№ 2119, 2120, 2121 від 24.10.2017р. на суму 1 288 116.12 грн, в т.ч.ПДВ20%-214 686.02грн.,1 277 723,04грн, в т.ч. ПДВ20% 212 953,84грн.; 1 152 905.40грн. в т.ч. ПДВ20%192 150,90 грн; Платіжні доручення №№ 2393, 2394 від 02.11.2017р. на суму 1 143 642,60грн., в т.ч.ПДВ 20% -190 607,10грн.; 1287338.70грн в т.ч.ПДВ 20%-214 556.45 грн. Платіжне доручення № 2483 від 13.11.2017 р.; на суму 1 290 416,58 грн.,в т.ч.ПДВ20% -215069,43 грн.; Платіжні доручення №№ 2642,2643 від 27.11.2017р.; на суму 1 277 803,32 грн в т.ч. ПДВ20%-212 967,22грн; 1 274 858.04грн. в т.ч. ПДВ20%-212 476,34 грн (т. 1 а. с. 58-66).

Згідно вказаних платіжних документів СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ оплатило ТзОВ «Лембуд» за товар 20 027 959,92 грн., в т.ч. безпосередньо за товаро-матеріальні цінності 16 689 966,60 грн та сплатило податок на додану вартість в ціні товару 3 337 993,32 грн. і таким чином виконало свої зобов`язання за договором поставки перед Постачальником - ТзОВ «Лембуд».

Дані господарські операції у бухгалтерському обліку підприємства відображені наступними проведеннями (а.с. 21 ):Дт 281Кт 631- оприбутковано ТМЦ всього на суму 16 689 966.60 грн;Дт 6442 КтбЗ 1 -віднесено на розрахунки з бюджетом ПДВ у сумі 3 337 993.32 грн.; Дт 631 Кт 311 - проведено оплату за товар 20 027 959,92 грн.

Станом на 31.12.2019 р. відсутня заборгованість по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» між СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ та ТзОВ «Лембуд».

Щодо податку на додану вартість суд зазначає таке.

Так, в акті перевірки контролюючим органом стверджується про те, що СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ в порушення п.198.1, п.198.2. п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу №2755-VI віл 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 р. всього у сумі 3 337 993 грн., в т.ч. за вересень 2017 р. у сумі 3 337 993 грн.( т. 1 а. с. 20-23,28).

Контролюючий орган зазначає, що в структурі податкового кредиту, задекларованого СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ згідно з поданими податковими деклараціями ( всього за перевірений період сума становить 55 325 823 грн), найбільший вплив мали такі показники як придбання (виготовлення, будівництво) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності, зокрема, операції з придбання ТМЦ для подальшого їх продажу, послуги водопостачання, газопостачання, перевезення вантажів автомобільним транспортом, автозапчастини, придбання основних засобів.

Одночасно, відповідач вважає, що ним встановлено завищення задекларованого показника у рядку 10.1 податкової Декларації за вереснь 2017 року у сумі 3 337 993 грн. по господарській операції з придбання торгівельно-офісного обладнання з контрагентом ТзОВ «Лембуд».

З аналізу наданих первинних бухгалтерських та інших документів: договір поставки між ТзОВ"Лембуд" та СП "Київ-Захід" у формі ТОВ від 04.09.2017р. №04/09/17 реєстр податкових накладних з переліком обладнання, його кількістю, загальною сумою коштів, що підлягають сплаті, сумою ПДВ від 04.09.2017, 05.09.2017, 06.09.2017, 07.09.2017 р., видаткові накладні на суму 20027959.92 грн.( в т.ч. сумою податку на додану вартість - 3337993,32 грн.), подорожні листи, виписані СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ 04-07.09.2017р. на перевезення ТМЦ власним транспортом, пункт навантаження м. Львів, Персенківка, 70, розвантаження - м.Червоноград, відповідач обґрунтував висновок про нереальність господарської операції між контрагентами наступними аргументами: Товариством СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ для перевірки не представлено свідоцїв, якісних посвідчень, сертифікатів відповідності чи інших документів, які підтверджують виробника та походження вищенаведеного товару,не надано жодного документу .який би підтверджував ким саме здійснювалося приймання товару (як по кількості, так і по якості), не представлено звітів матеріально-відповідальної особи про рух товаро-матеріальних цінностей в місцях зберігання, не представлено прибуткових ордерів, які б підтверджували оприбуткування на склад товару, що задокументований, як придбаний у ТзОВ «Лембуд»; Посиланням на дані ІТС «Податковий блок» дані Єдиного реєстру податкових накладних щодо діяльності ТзОВ «Лембуд» та інших контрагентів ТзОВ «Лембуд», з чого слідує висновок про неможливість придбання торгівельного та офісного обладнання, яке було предметом господарської операції між ним та СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ.

Контролюючий орган дійшов висновку про не підтвердження наявності поставки від ТзОВ «Лембуд», не підтвердження фактичного здійснення госпо дарської операції, у зв`язку з чим надані до перевірки документи СП «Київ- Захід» у формі ТзОВ не мають силу первинних документів.

Однак, з позиції суду, такий висновок про безтоварність операції носить характер припущення і не ґрунтується на підтвердженій належними доказами інформації.

Суд зазначає, що працівниками ДПС не враховано ряд суттєвих обставин. Так, контролюючим органом не взято до уваги підтвердження проведених з постачальником - ТзОВ «Лембуд» - розрахунків за поставлене торгове обладнання, а саме - платіжні доручення з відмітками банку про їх виконання: Платіжні доручення №№ 152, 153, 154 від 04.10.2017р.; на суму 1 278 703,86 грн,в т.ч. ПДВ20% - 213 117.3 1 грн.; 1 270 964,22 грн..в т.ч.ПДВ20%-211 827.37грн; 1 135 634.70, в т.ч.ПДВ 20%-189 272.45 грн; Платіжні доручення №№ 164, 165, 166 від 09.10.2017р.; на суму 1 282 970.34 грн.в т.ч ПДВ20% -213828,39грн.; 1 257 086.58 грн. в т.ч. ПДВ 20%-209 514.43 грн.;1 273 947,36грн.,в т.ч.ПДВ20%-212 324,56 грн. Платіжні доручення №№ 1941,1942 від 17.10.2017р.на суму 1 257 727,98грн в т.ч.ПДВ 20% 209 621,33 грн.; 1 278 121,08 грн, в т.ч.ПДВ20% 213 020,18 грн; Платіжні доручення №№ 2119, 2120, 2121 від 24.10.2017р. на суму 1288116,12 грн, в т.ч.ПДВ20%-214 686,02грн., 1 277 723,04грн.,в т.ч.ПДВ 20% 212 953,84грн.; 1 152 905,40грн, в т.ч.ПДВ20%192 150,90грн; Платіжні доручення №№ 2393, 2394 від 02.11.2017р. на суму 1143 642,60грн.,в т.ч.ПДВ20%-190 607.10грн.; 1 287 338,70грн., в т.ч. ПДВ 20%-214 556,45 грн; Платіжне доручення № 2483 від 13.11.2017р.; на суму 1 290 416,58 грн. в т.ч. ПДВ20% -215069,43 грн; Платіжні доручення №№ 2642,2643 від 27.11.2017р.;на суму 1 277 803,32грн вт.ч. ПДВ20%-212 967,22грн; 1 274 858,04грн. в т.ч.ПДВ20%-212 476,34грн;

Згідно вказаних платіжних документів СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ оплатило ТзОВ «Лембуд» за товар 20 027 959,92 грн., в т.ч. безпосередньо за товаро-матеріальні цінності 16 689 966,60 грн . та сплатило податок на додану вартість в ціні товару- 3 337 993,32 грн. і таким чином виконало свої зобов`язання за договором поставки перед постачальником - ТзОВ «Лембуд».

Долучені до матеріалів справи платіжні документи засвідчують факт виконання позивачем зобов`язання по оплаті товару за вказаним правочином шляхом перерахування безготівкових грошових коштів а також той факт, що безготівкові кошти були списані з рахунків позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та контрагента спільного інтересу, направленого на одержання незаконної вигоди немає.

Дані господарські операції у бухгалтерському обліку підприємства відображені наступними проведеннями: Дт 281Кт 631- оприбутковано ТМЦ всього на суму 16 689 966,60 грн; . Дт 6442 КтбЗІ -віднесено на розрахунки з бюджетом ПДВ у сумі 3 337 993,32 грн.; Дт 631 Кт 311 - проведено оплату за товар 20 027 959,92 грн.

Станом на 31.12.2019 р. відсутня заборгованість по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» між СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ та ТзОВ «Лембуд».

Суми податку на додану вартість за вищезазначеними податковими наклад ними, включено СП„Київ-Захід" у формі ТОВ до складу податкового кредиту за вересень 2017 року в сумі 3 337 993,32 грн., що відповідає даним додатку 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2017 року.

Податкові накладні, отримані від ТзОВ „Лембуд" за вересень2017 року, зареєстровані ДПС в Єдиному реєстрі податкових накладних 27.09.2017 р. та включені СП „Київ-Захід" у формі ТОВ до складу податкового кредиту.

Стосовно доводів контролюючого органу щодо нереальності господарської операції з мотивів ненадання Товариством для перевірки свідоцтв, якісних посвідчень, серти фікатів відповідності чи інших документів, які підтверджують виробника та походження вищенаведеного товару, суд зазначає, що сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції. Сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. Порушенням окремих умов договору (як-от неподання постачальником сертифікатів якості на товар), які не є істотними для сторін для досягнення цілі правочину (поставка товару), не може впливати на податкові зобов`язання однієї із сторін договору. А тому неподання платником сертифікаційних документів на придбаний товар не може слугувати спростуванням реального виконання господарської операції. Вказана правова позиція викладена Вищим Адміністративним судом України у постанові від 15.07.2015 р. у справі №К/800/62702/14.

Окрім того, в Акті зазначено, що для перевірки не надано жодного документа, який би підтверджував ким саме здійснювалося приймання товару(як по кількості, так і по якості), не представлено звітів матеріально-відповідальної особи про рух товаро- матеріальних цінностей в місцях зберігання, не предоставлено прибуткових ордерів, які б підтверджували оприбуткування на склад товару, що задокументований, як придбаний у ТзОВ «Лембуд».

Судом з матеріалів справи встановлено, наказом СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ №51 від 04.09.2017 «Про призначення відповідальним за отримання матеріальних цінностей» інженера з застосування комп`ютерів ОСОБА_1 призначено відповідальним за отримання матеріальних цінностей, посада якого, а також підпис наявний у всіх видаткових накладних на отримання товару.

В Акті перевірки зазначено також, що підприємством не представлено звітів матеріально-відповідальної особи про рух товаро-матеріальних цінностей в місцях зберігання, не предоставлено прибуткових ордерів, які б підтверджували оприбуткування на склад товару, що задокументований, як придбаний у ТзОВ «Лембуд».

Слід зазначити, що торгівельно-офісна техніка доставлена безпосередньо в торгові об`єкти, належні СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ розташовані в місті Червонограді. Інформація про наявність торгових об`єктів (8 магазинів, кіоски), які здійснювали торгівлю переважно продуктами харчування (в т.ч.роздрібну торгівлю алкогольними та тютюновими виробами), складської бази наявна і в Акті перевірки (т.1 а.с. 23,25-26).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснив, що він безпосередньо здійснював отримання матеріальних цінностей, вказав, що доставка здійснювалась власним транспортом підприємства, а також зазначив, що його підписи наявні у всіх видаткових накладних.

Окрім того, судом встановлено, що у 2017 р. СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ та Товариством з обмеженою діяльністю «Торгово-виробнича компанія «Львівхолод» укладено договір на термін 7 років, відповідно до якого поетапно передано в оренду приміщення магазинів та здійснено продаж торгівельного обладнання, що було у власності товариства та придбано у інших контрагентів. СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ уклало договори про продаж обладнання ТзОВ «ТВК «Львівхолод», яке було передано покупцю - ТзОВ ТВК «Львівхолод» за договорами купівлі-продажу. Внаслідок цього, СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ з жовтня 2017 р. припинило основний вид своєї діяльності - Роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування напоями та тютюновими виробами, оптову торгівлю. З цього часу основним видом діяльності СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ залишилося Виробництво хліба та хлібобулочних виробів на базі цілісного майнового комплексу - хлібозаводу, розташованого в м.Червонограді. вул.Б.Хмельницького,85.

Дані обставини підтверджують факт, що операція по купівлі торгівельно-офісного обладнання має господарський зміст і привела до змін у фінансовому стані підприємства.

На момент укладення договору з контрагентом ТзОВ «Лембуд» - вересень 2017 року; підтверджуюча інформація, яка має значення для здійснення господарської операції між ним та СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ (державна реєстрація, реєстрація платника ГІДВ, відсутність податкового боргу) наявна у відкритому доступі на всіх електронних ресурсах, в тому числі на офіційному сайті ДПС: ТзОВ «Лембуд», . ІПН 58. платник ПДВ з дати державної реєстрації 06.05.2015 року, основний вид діяльності 46.19.Діяльність посередників з торгівлі товарами широкого асортименту; місцезнаходження -:79035, м. Львів, вул.Зелена, 115 Б.

Таким чином, на момент укладення та реалізації договору контрагент позивача мав зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Щодо ненадання контролюючому органу сертифікатів походження, сертифікатів відповідності ТМЦ, які передавалися за договором поставки, то за вимогами ч.2 ст.662 ЦК України передача сертифікатів якості є обов`язком продавця товару, невиконання якого може свідчити лише про недотримання останнім умов договору купівлі-продажу (поставки). Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі- продажу. При цьому обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар: 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (стаття 664 ЦК України).

Крім того, Декретом Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію» №46-93 від 10.05.1993 встановлена обов`язкова сертифікація продукції, що імпортується. Так, відповідно до ст. 18 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України відповідність продукції (товару), що ввозиться і реалізується на території України та включена до переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації, стандартам, що діють в Україні, повинна підтверджуватися сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про визнання відповідності, виданим призначеним органом.

Відповідачем не доведено, що придбані позивачем ТМЦ підлягають обов`язковій сертифікації.

Вказана правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 25.03.2021 у справі №804/16538/15.

Щодо доводів відповідача про нереальність господарської операції, виходячи з даних ІТС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних щодо неможливості придбання реалізованих ТМЦ для СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ у інших контрагентів ТзОВ «Лембуд» внаслідок відсутності трудових ресурсів основних засобів, відсутності реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару, аналізу звітів про суми нарахованої заробітної плати , суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4), по постачальниках контрагента такі є лише припущенням податкового органу, в той час, як за приписами п.5.2 р.1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 № 984 зареєстрованого в Мін`юсті України 12.01.2011 за № 34/18772, в акті перевірки відображаються лише факти порушень, а не припущення щодо їх наявності.

Щодо використання податковим органом інформації про контрагентів ТзОВ «Лембуд», то така інформація, з позиції суду, не може мати доказового значення щодо нереальності господарських операцій з СП «Київ-Заїхід» у формі ТзОВ, оскільки без дослідження первинних документів вказаних підприємств висновок відповідача про нереальність господарської операції позивача з його контрагентом є необґрунтованим.

Згідно з п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, п.п. 4. 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, акт документальної перевірки повинен містити систематизова ний виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на інформацію щодо контрагентів позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином. ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентів.

Оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту' постачання, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2021 р. у справі №804/16538/15 від 20 лютого 2018 року у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14).

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають .4 за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту; зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість: відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Вказана правова позиція Верховного суду викладена постановах від 25 березня 2021 р. по справі №280/369/19 , від 15 квітня 2021 року справа № 813/9029/13-а).

Так, на підтвердження виконання договору з ТзОВ «Лембуд» щодо поставки товарів позивачем надавались до перевірки та детально досліджувались первинні документи: видаткові та податкові накладні, платіжні документи, та транспортні документи - подорожні листи, договір поставки. Виходячи із змісту поданих позивачем документів в їх сукупності - вони містять всі обов`язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, а саме: фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Виписані ТзОВ «Лембуд» податкові накладні, які є за приписами Податкового кодексу України підставою для формування податкового кредиту платника податків, відповідають положенням Наказу Міністерства фінансів України «Про порядок заповнення податкової накладної» від 01.11.2011 №1379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 за № 1333/20071 та Наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 14.01.2014 № 10. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за № 185/24962.

Використання СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ придбаного товару у власній господарській діяльності контролюючим органом не спростовувалось та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали перевірки не містять.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі №804/16538/15 від 25.03.2021 р. з аналізу норм ч.5 ст.203, ст.204, 234 ЦК України, ст.207 ГК України випливає, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення. При цьому фіктивні правочини не віднесені законом до нікчемних, їх недійсність також визнається тільки судом.

Таким чином, беручи до уваги використання СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ у власній господарській діяльності придбаних у постачальника товарів, зокрема, подальший продаж таких товарів контрагенту ТзОВ «ТВК «Львівхолод» отримання коштів за реалізацію таких товарів, руху активів, та формування податкових зобов`язань, суд критично ставиться до висновків контролюючого органу про нереальність господарської операції та безоплатне одержання товаро-матеріальних цінностей і відповідно з відсутністю руху активів та господарської мети при вчиненні позивачем угод з контрагентом.

Отже, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства України, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 22700,00 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 295, КАС України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №7050/13010704, форма "Р" від 06.04.2021; №7051/13010704, форма "П" від 06.04.2021; №7053/13010704, форма "Р" від 06.04.2021.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області код ЄДРПОУ ВП 43968090, місцезнаходження: 79005, м. Львів, Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь спільного підприємства "Київ-Захід" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська обл, м. Червоноград, вул. Івасюка, 20, ) судовий збір в сумі 22700 грн. (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.10.2021.

Суддя Грень Н.М.