Справа № 140/10751/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року ЛуцькСправа № 140/10751/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач)звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання відмови протиправною щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньпромбуд» за період з 13.02.1974 по 20.06.1974 та зобов`язання зарахувати вищевказаний період навчання до страхового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у червні 2021 звернувся до відповідача із заявою про зарахування періоду його навчання до страхового стажу. Однак згідно відповіді відповідача від 16.07.2021 вбачається, що відповідно до матеріалів пенсійної справи до страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1976 по 30.06.1980 на підставі довідки про навчання № 03-30-01/814 від 16.06.2016, водночас відповідно до даних трудової книжки, що міститься в матеріалах електронної пенсійної справи, запис про період навчання в Учбово-курсовому комбінаті «Волиньпромбут» з 13.02.1974 по 20.06.1974 містить виправлення наказу про завершення курсів, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позивач з відмовою відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду його навчання в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньпромбуд» не погоджується та зазначає, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та сумнів відповідача щодо її заповнення не може мати наслідком неврахування певного періоду роботи до страхового стажу особи. Вказує, що у його трудовій книжці наявний запис про період навчання в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньпромбуд». Також згідно наказу наказу № 179 «Волиньпромбуд» слідує, що позивач був прийнятий на роботу по завершенню відповідних курсів за період з 13.02.1974 по 20.06.1974, відтак, на його думку, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період навчання з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньпромбуд».

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що за результатами розгляду заяви та документів, які були додані позивачем для зарахування спірного періоду до страхового стажу, листом від 16.07.2021№6694-6632/Р-02/8-0300/21 останньому роз`яснено, що для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду немає законних підстав. При аналізі та правовій оцінці поданих до заяви документів, а саме трудової книжки серія НОМЕР_1 встановлено, що запис про навчання містить виправлення наказу про завершення курсів. Враховуючи той факт, що інших документів про період навчання позивач не пред`явив, ГУ ПФУ у Волинській області період з 13.02.1974 по 20.06.1974 правомірно не зараховано до страхового стажу. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та з 10.07.2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У червні 2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив зарахувати періоди його навчання до страхового стажу.

Листом від 16.07.2021№6694-6632/Р-02/8-0300/21 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до матеріалів пенсійної справи до страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1976 по 30.06.1980 на підставі довідки про навчання № 03-30-01/814 від 16.06.2016. Водночас відповідно до даних трудової книжки, що міститься в матеріалах електронної пенсійної справи, запис про період навчання з 13.02.1974 по 20.11.1974 містить виправлення наказу про завершення курсів, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. При цьому, роз`яснено, що питання зарахування до страхового стажу вказаного періоду навчання буде розглянуто спеціалістами управління у разі надання відповідних документів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно із преамбулою Закону № 1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ(далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт «д» частини третьої вказаної статті).

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період 13.02.1974 (наказ №41 від 18.02.1974) по 20.06.1974 (наказ №12 від 21.06.1974) навчався в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбут» (записи №№ 3,4).

Водночас підставою для відмови позивачу у зарахуванні періоду навчання з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд» стало те, що запис про вказаний період навчання містить виправлення наказу про завершення курсів, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на те, що запис № 4 (про завершення курсів) не містить недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст. При цьому, суд звертає увагу на те, що виявлений органом пенсійного фонду недолік у заповненні трудової книжки позивача полягає у виправленні номеру наказу про завершення курсів, водночас сам період навчання позивача з 13.02.1974 по 20.06.1974, який останній просить зарахувати до страхового стажу, не містить перекреслень, виправлень чи дописок.

На думку суду, виправлення номеру наказу про завершення курсів у трудовій книжці позивача, не може бути підставою для відмови у зарахуванні до його страхового стажу спірного періоду навчання та позбавлення останнього його конституційного права на належне пенсійне забезпечення.

Вирішуючи даний спір по суті, суд також враховує, що у наказі Будівельного управління «Промбуд-4» треста «Волиньбуд» від 22.06.1974 №150, зазначено, що саме після закінчення навчання в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд» з 21.06.1974 позивача прийнято на роботу.

Згідно архівної довідки Комунальної установи «Луцький міський трудовий архів» Луцької міської ради від 06.07.2015 №1360/1-11, документи Учбово-курсового комбінату тресту «Волиньпромбут» за 1974 на зберігання не надходили. Вказане свідчить про те, що позивач не може іншими документами підтвердити страховий стаж за період навчання 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд», при цьому суд зазначає про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік страхового стажу осіб і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача деяких документів в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період.

На думку суду, наявна інформація про період навчання позивача 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд», у своїй сукупності дозволяє дійти висновку про відповідність записів трудової книжки.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відтак неналежне чи недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальними працівниками підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність стажу роботи (навчання) позивача за спірний період.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 (справа №490/12392/16-а) та від 04.09.2018 (справа № 423/1881/17) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо періоду навчання позивача з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд» відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні даної справи суд враховує те, що позивач жодним чином не може впливати на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд», оскільки такий підтверджений записами в його трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірність своїх дій не довів, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду навчання з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд» (саме ця назва вказаної установи зазначена у трудовій книжці позивача) та зобов`язання відповідача зарахувати вищевказаний період навчання до страхового стажу позивача.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 28.09.2021.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 13.02.1974 по 20.06.1974 в Учбово-курсовому комбінаті тресту «Волиньбуд».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко