Справа № 280/4264/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
01 листопада 2021 року ЧАС Справа № 280/4264/21 :

Запорізьким окружним адміністративним судом розглянуто справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА «СОЛОДКОВОДНЕ» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 2 838 566,25 грн, а також про стягнення судових витрат.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року задоволені у повному обсязі вимоги про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, а також стягнуто сплачений позивачем судовий збір за подачу позову.

Ухваленим рішенням не визначено суму витрат позивача на правничу допомогу, що підлягала стягненню з відповідача, у зв`язку з відсутністю повного пакету документів на підтвердження таких витрат і наміру позивача надати такі документи відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України після ухвалення рішення у цій справі, про що позивач зазначив у пункті 7 своєї позовної заяви.

13.10.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про долучення доказів витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем під час розгляду справи та заява про необхідність ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 27 625 грн. Документи були направлені позивачем до Запорізького окружного адміністративного суду 30.09.2021 року згідно відтиску печатки відділення АТ «Укрпошта» на описі вкладені до цінного листа та відомостей та відомостей на сайті АТ «Укрпошта» щодо відправлення в якому судом отримані документи.

Ухвалою суду від 13.10.2021 прийняти справу №280/4264/21 про ухвалення додаткового судового рішення за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА «СОЛОДКОВОДНЕ», призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА «СОЛОДКОВОДНЕ» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/4264/21 у підготовчому судовому засіданні на 28 жовтня 2021 року.

Представником позивача подано клопотання про закриття підготовчого провадження, призначення справи до розгляду по суті та розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на вказані документи не подав, проти вимог стягнення судових витрат не заперечував.

Ухвалою суду від 28.10.2021 закрито підготовче провадження у справі №280/4264/21, призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи здійснювати з 28.10.2021 у письмовому провадженні.

Згідно з приписами ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути питання щодо винесення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 27 625 грн. суд встановив.

17.05.2021 між позивачем та адвокатом Хомутовим Г.В. укладено договір про надання правничої допомоги № ЮО-35815811-У від 17.05.2021 відповідно до якого обсяг правничої допомоги, гонорар адвоката і порядок розрахунків визначається у додатках до вказаного договору.

У додатку № 1 від 26.05.2021 до договору про надання правничої допомоги № ЮО-35815811-У від 17.05.2021 погоджено такі обсяг і вартість послуг, а також порядок їх оплати позивачем адвокату:

- написання позовної заяви, з урахуванням витрат часу адвоката на ознайомлення із актом перевірки відповідача, на підставі якого складено оскаржене податкове повідомлення-рішення, добірка законодавства та судової практики 19000 грн. Адвокатом витрачено на ці послуги 19 годин, ціна яких становить 1000 грн за 1 годину;

- оформлення позовної заяви з урахуванням витрат часу на оформлення згідно з вимогам КАС України, роздрукування позовної заяви і копій додатків до неї, їх посвідчення адвокатом для суду і відповідача, подача документів до канцелярії Запорізького окружного адміністративного суду 750 грн. Адвокатом витрачено 1,5 години, ціна 1 однієї години становить 500 грн;

- представництво адвокатом інтересів клієнта в одному судовому засіданні 2000 грн.

Розрахунок за надані послуги позивач здійснює з адвокатом протягом семи днів з дня набрання законної сили рішенням у цій справі.

У додатку № 2 від 29.06.2021 до договору про надання правничої допомоги № ЮО-35815811-У від 17.05.2021 року погоджено:

- ознайомлення з відзивом відповідача 500 грн. Адвокатом витрачено на ці послуги півгодини, ціна яких становить 1000 грн за 1 годину;

- написання відповіді на відзив відповідача 1000 грн. Адвокатом витрачено 1 годину, ціна 1 однієї години становить 1000 грн;

- оформлення відповіді відповідно до вимог КАС України, її роздрукування з додатками, їх посвідчення адвокатом і надіслання документів суду і відповідачу поштою 375 грн. Адвокатом витрачено 45 хвилин, а вартість 1 години становить 500 грн.

Розрахунок за надані послуги позивач здійснює з адвокатом протягом семи днів з дня набрання законної сили рішенням у цій справі.

На підтвердження загального обсягу наданих адвокатом позивачу в цій справі послуг при її розгляді Запорізьким окружним адміністративним судом надано Акт приймання-передачі послуг від 29.09.2021 до договору про надання правничої допомоги № ЮО-35815811-У від 17.05.2021, підписаний позивачем і адвокатом згідно з яким загальна вартість послуг становить 27625 грн., з яких 6000 грн. є витратами пов`язаними з оплатою представництва адвокатом позивача у трьох засіданнях у цій справі, які відбулись 24.06.21, 19.08.2021 і 28.09.2021, а 21625 грн. є ціною послуг, пов`язаних із ознайомленням адвокатом з документами, пов`язаними зі спором, що розглядався у цій справі, а також складанням ним процесуальних документів, додатків до них, їх належним оформленням і направленням (подачею) процесуальних документів суду і відповідачу.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Надані позивачем документи є належними і допустимими доказами понесених ним судових витрат у цій справі з урахуванням такого.

Домовленість про надання адвокатом Хомутовим Г.В. позивачу правничої допомоги у спорі із відповідачем підтверджена укладеними між позивачем і адвокатом Хомутовим Г.В. договором про надання правничої допомоги № ЮО-35815811-У від 17.05.2021 і додатках до них № 1 від 26.05.2021 та № 2 від 29.06.2021 року, а також актом приймання-передачі послуг від 29.09.2021.

Невідповідності оформлення вказаних документів вимогам чинного законодавства, зокрема, ЦК України і Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не виявлено.

З документів, наданих позивачем разом із заявою про долучення доказів, слідує, що заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу пов`язані з оплатою тих послуг адвоката Хомутова Г.В, які безпосередньо стосуються спору, що розглядався у цій справі. Надані адвокатом Хомутовим Г.В. у цій справі послуги відносяться до видів адвокатської діяльності та професійних прав адвоката, передбачених статтями 19 і 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012. Послуги, необхідність чи доцільність яких би виключалась, судом не виявлено.

Отже, витрати позивача на правничу допомога підтверджені документами, форма і зміст яких відповідає вимогам належності, допустимості та достатності.

Щодо відповідності наданих позивачем доказів вимогам достовірності, то суд враховує, що усі подані процесуальні документи у цій справі підписані та завірені саме адвокатом Хомутовим Г.В., який і представляв позивача у всіх засіданнях по цій справі, які проводились Запорізьким окружним адміністративним судом у цій справі.

Відповідно до частин 6 і 7 ст. 134 КАС України зменшення витрат на правничу допомогу допускається лише за клопотанням сторони, яка не погоджується із розміром заявлених витрат на правничу допомогу, із покладанням на таку сторону обов`язку довести неспівмірність таких витрат.

Попри відсутність поданого відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд погоджується з обґрунтованістю заявлених витрат і не вважає завищеним обсяг витраченого адвокатом Хомутовим Г.В. часу з урахуванням того, що спір, розглянутий у цій справі, не є типовим, а обставин, які підлягали доказуванню, і перелік доводів потребували витрат значної кількості часу враховуючи відсутність даних про існування аналогічних справ. Суд враховує значний обсяг складених позивачем процесуальних документів (позовної заяви та відповіддю на відзив), унікальність тексту яких (створення тексту адвокату) не спростована, а також перелік тих обставин, які адвокат мав перевірити та описати для забезпечення належного захисту прав позивача. Суд відзначає відсутність обставин, які б викликали сумнів щодо тривалості часових витрат адвоката у цій справі.

З урахуванням зазначеного, а також відсутності нормативно врегульованих обмежень витрат часу адвокатами на ознайомлення з документами, складання процесуальних документів і виготовлення копій документів тощо, зменшення судом витрат позивача на правничу допомогу із посиланням невідповідність витрат часу виключно за власним переконаннями зумовлюватимуть невідповідність рішення вимогам законності та обґрунтованості.

Так само у матеріалах справи відсутні докази щодо необґрунтованості визначеної адвокатом Хомутовим Г.В. за погодженням з позивачем ціни однієї години роботи адвоката, що складає 1000 грн. за годину послуг адвоката пов`язаних з ознайомленням з документами та складання процесуальних документів і 500 грн. за годину послуг, пов`язаних з оформленням документів, копіюванням та відправленням документів. Тобто, за домовленістю між адвокатом і клієнтом погоджено диференційований підхід до оцінки послуг адвоката, що є доречним з урахуванням того, що певні послуги, зокрема, копіювання документів та їх відправлення, не потребують такого ж інтелектуального навантаження, як аналіз документів та створення процесуальних документів. Тому, суд вважає слушним застосування такого порядку оцінки послуг адвоката і погоджується із визначеною ціною послуг адвоката, визначених за домовленістю сторін.

Суд не вважає завищеними погоджений розмір витрат на представництво адвокатом у засіданнях в цій справі на рівні 2000 грн, адже невід`ємними складовими представництва є витрати часу на підготовку, а також поїздки до суду і назад.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, оскільки в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Про це наголошував Верховний Суд у справі 910/16803/19 у додатковій постанові від 19.07.2021 року.

Також суд враховує і той факт, що адвокат, як самозайнята особа є платником податків та зобов`язаний сплачувати із вказаних доходів відповідні податки і збори.

З приводу відсутності доказів оплати позивачем послуг адвоката Хомутова Г.В. суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Отже, КАС України передбачає, що витратами на правничу допомогу є такі, що не тільки сплачені стороною, але й такі, що тільки мають бути сплачені стороною.

За таких обставин, враховуючи наявність доказів, які деталізовано описують перелік наданих послуг, витрачений на них час і ціну, у суду відсутні підстави для відмови позивачу в задоволені заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 815/1479/18 у Постанові від 02.10.2019 про те, що зважаючи на положення ч. 7 ст. 139 КАС України помилковими є посилання у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на відсутність документа про оплату витрат на професійну правничу допомогу, якщо згідно з укладеним між адвокатом і клієнтом договором оплата гонорару здійснюється після винесення остаточного рішення по справі, яке набрало законної сили. Також Верховний Суд зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про недоведеність вартості витрат на правничу допомогу адвоката, якщо надані адвокатом послуги підтверджені актом прийому-передачі робіт. Така позиція Верховного Суду відображена у справі № 922/445/19 у постанові від 03.10.2019 та у справі № 648/1102/19 у постанові від 12.02.2020.

Оскільки у КАС України визначено, що витратами на правничу допомогу є ті витрати учасника справи, що будуть понесені у майбутньому, відмова судом у задоволені вимог сторони про стягнення витрат на правничу допомогу, що підлягають сплаті стороною після набрання рішенням у справі законної сили, суперечитиме принципу верховенства права, про що зазначалось у доповіді «Верховенство права», схваленій Венеціанською Комісією на 86-му пленарному засіданні зазначено: «44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права37. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ38. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку. 48. Юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань»)». Згідно з концепцією «правомірного очікування» (англ. legitimate expectation) дії або рішення органу публічної влади вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, зокрема, у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються (ухвалюються).

Отже верховенство права забезпечується у тому числі через правову визначеність, яка залежить у т.ч. від зрозумілості (якості) законів держави, дотримання нею цих законів і забезпеченості нею «законного очікування». При цьому, «законне (правове, легітимне, правомірне) очікування (сподівання)» забезпечується у т.ч. через суд, який має здійснити захист порушених прав саме згідно з законом.

На значимості непорушності «законного очікування» для забезпечення верховенства права неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема, у рішеннях по справах «Будченко проти України» (Заява № 38677/06): «31. У своїх зауваженнях, поданих у відповідь, заявник доводив, що згідно з практикою Суду концепція «майна» не обмежувалась існуючим майном, але також могла охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність (див. рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany) [ВП], заява № 42527/98, п. 83, ЕСПЛ 2001-VIII)»; «Федоренко проти України» (Заява № 25921/02): «25. Уряд стверджує, що, оскільки оскаржуваний пункт був незаконно включений до договору, Управління не було зобов`язане його виконувати згідно з внутрішнім законодавством, а відмова його виконувати не становить втручання у майно заявника. Однак, враховуючи умови угоди, укладеної паном Р. із заявником від імені Управління, Суд вважає, що дії Управління можна розцінити як такі, що звели нанівець законні сподівання заявника за договором і позбавляють його, зокрема, умови, на яку він погодився під час укладання угоди. Незважаючи на те, чи це було втручання у мирне володіння у значенні першого речення статті 1, або позбавлення майна у значенні другого речення цього положення, у цій справі використовуються такі ж принципи і такі ж умови для виправдання відповідно до положень цієї статті, розтлумачені прецедентною практикою Суду (крім багатьох інших, Gasus, Dosier und Frdertechnik GmbH v. the Netherlands, рішення від 23 лютого 1995 року, серія А, N 306-B, п. 55)»; «Сук проти України» (Заява № Заява № 10972/05): «21. Уряд стверджував, що скарга заявника не стосувалася ані «існуючого майна», ані «легітимних сподівань» на отримання такого майна. Уряд зауважував, що не було остаточного і такого, що підлягало виконанню, рішення, яке підтверджувало його право на такі виплати, та що національне законодавство чітко передбачало, що виплата забезпечення, про яке йдеться, може здійснюватись лише у випадку наявності достатніх бюджетних коштів. …

Суд вважає, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі "Кечко проти України» (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23)».

Суд приходить до висновку, що заявник на відшкодування судових витрат має право на це у разі доведеності факту того, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Це узгоджується з положеннями КАС України, а також практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд вважає витрати позивача у цій справі в сумі 27625 грн. документально підтвердженими, співмірними зі складністю цієї справи і ціною позову, обсягом виконаної роботи та затраченого адвокатом часу витрат на правничу допомогу.

Тому, вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 27625 грн. підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 132, 135, 139, 241, 244, 252, 255, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА «СОЛОДКОВОДНЕ» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення по справі.

Стягнути з Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА «СОЛОДКОВОДНЕ» витрати на правничу допомогу у розмірі 27625 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове судове рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 01.11.2021.

Суддя О.О. Артоуз