Справа № 567/1213/21
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1213/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №859065 від 17.08.2021

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №859065 від 17.08.2021 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №859065 від 17.08.2021, винесеною інспектором СПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Кішканьовим С.О. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 гривень.

Зазначає, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення мотивована тим, що 17.08.2021 року о 18:55 год. в с.Мала Боровиця по вул.Центральна він керував трактором, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення машиніста-тракториста, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Дії посадової особи по складанню постанови серії БАА №859065 від 17.08.2021 вважає протиправними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та порушенням інспектором норм матеріального права при складанні постанови.

Посилається на те, що дії посадової особи по складанню постанови вважає незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він Правил дорожнього руху не порушував та вважає, що поліцейським не було дотримано вимог закону при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, постанова була складена через кілька годин після вчинення правопорушення та розгляд справи було здійснено без його повідомлення.

За вказаних обставин вважає, що оскаржувана постанова порушує його права, свободи та інтереси, відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, тому просить скасувати постанову серії БАА №859065 від 17.08.2021 та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.09.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному порядку з викликом сторін, визначено сторонам строки для подання письмових заяв по суті справи. Зазначеною ухвалою строк для подання відзиву, з врахуванням положень ч.1 ст.286 КАС України, за якими адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, було визначено до 13.10.2021.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

11.10.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав та заперечив проти скасування постанови серії БАА №859065 від 17.08.2021.

В обґрунтування заперечень проти позову вказує, що підтвердженням вчинення адміністративного проступку ОСОБА_1 є відеофіксація з місця вчинення адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що позивач не пред`явив посвідчення водія машиніста-тракториста та зазначає, що забув його дома.

В свою чергу в позовній заяві ОСОБА_1 наводить неправдиві доводи, що йому не дали скористатися своїми правами на заявления клопотань про надання доказів вчинення правопорушення та про необхідність залучення захисника, що підтверджується відеофіксацією, з якої вбачається, що позивачу надавали можливість скористатися правовою допомогою за допомогою телефонного зв`язку.

Також вказує, що неправдивими доводами є те, що позивач пред`явив посвідчення водія машиниста-тракториста через додаток ДІЯ, оскільки було пред`явлено посвідчення водія, а не посвідчення машиніста-тракториста.

Зазначає, що інспектором СПД № 1 ВП № 1 Хмельницького районного управління поліції ГУПН в Хмельницькій області ст. лейтенантом поліції Кішканьовим С.О. був наданий час ОСОБА_1 щоб повернутися додому та принести посвідчення машиніста-тракториста, однак той його так і не пред`явив.

Посилається на те, що при складанні процесуального документа, інспектором СПД № 1 ВП № 1 Хмельницького районного управління поліції ГУПН в Хмельницькій області ст. лейтенантом поліції Кішканьовим С.О. вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та ЗУ "Про національну поліцію" при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності та просить в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, та вивчивши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №859065 від 17.08.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.08.2021 постановою інспектора СПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Кішканьовим С.О. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 гривень за те, що 17.08.2021 року о 18:55 год. в с.Мала Боровиця по вул.Центральна він керував трактором, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення машиніста-тракториста.

Позивач з порушенням не згідний, посилається на те, що Правил дорожнього руху не порушував, а тому вважає дії поліцейського протиправними. Крім того, позивач зазначає, що його зауваження при винесенні оскаржуваної постанови враховані не були, йому не було надано можливість скористатись правовою допомогою, а також було порушено порядок розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2021 щодо ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відповідно до якої зазначено, що 17.08.2021 року о 18:55 год. в с.Мала Боровиця по вул.Центральна ОСОБА_1 керував трактором, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення машиніста-тракториста, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначені положення містяться і в п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», які вказують, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Окрім того, при вирішенні спору, суд виходить і з такого.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п.1.1. ПДР, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Загальними положеннями Правил дорожнього руху визначено поняття водія - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення машиніста - тракториста), тимчасовий дозвіл, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У частині 12 статті 121 КУпАП, передбачено, що під транспортними засобами у статтях 121 - 126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132-1, 133- 1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до положення про порядок видачі посвідчення тракториста-машиніста, машини, керування якими здійснюється за наявності посвідчення, залежно від їх типів і призначення поділяються на такі категорії: А1 - трактори з потужністю двигуна до 73,5 кВт; А2 - трактори з потужнів двигуна понад 73,5 кВт; В1 - самохідні зерно-і кукурудзозбиральні машини; Б2 - самохідні кормозбиральні машини; В3 - самохідні машини для збирання коренеплодів, картоплі, овочів, фруктів і ягід; С - самохідні дорожньо-будівельні машини; D - екскаватори з об`ємом ковша до 4 куб. метрів; 02 - екскаватори з об`ємом ковша понад 4 куб. метри; Е1 - навантажувачі з потужністю двигуна до 147 кВт; Е2 - навантажувачі потужністю двигуна понад 147 кВт; Р1 - автогрейдери масою до 18 тонн; Р2 автогрейдери масою понад 18 тонн; СІ - бульдозери з потужністю двигуна до 73,5 кВт, 02 - бульдозери з потужністю двигуна понад 73,5 кВт; Н - інші самохідні машини, ягі підлягають реєстрації в державній інспекції сільського господарства.

Таким чином, трактор відноситься до транспортного засобу для керування яким потрібно посвідчення водія машиніста-тракториста.

Відповідно підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, п. 2.1 «а» ПДР України визначає безумовний та безальтернативний обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому, факт відсутності у ОСОБА_1 посвідчення тракториста-машиніста на момент його зупинки інспектором поліції 17.08.2021 року повністю підтверджується відеозаписом із нагрудного відеореєстратора працівників поліції.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису подій, які мали місце 17.08.2021 за участю водія ОСОБА_1 вбачається, що позивач не пред`явив посвідчення водія машиніста-тракториста та зазначає, що забув його дома, а отже доводи позивача про порушення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині не знайшли свого підтвердження. Також суд зазначає, що позивачем не надано на підтвердження своєї позиції копії такого посвідчення і до позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано відзив та докази згідно яких підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, що зафіксовано в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Натомість позивачем не надано будь-яких доказів та не спростовано факту, правопорушення. Таким чином позивачем не надано доказів та переконливих обґрунтувань того, що ним не було вчинено правопорушення, за яке позивач притягнений до адміністративної відповідальності.

Інші доводи позивача, які викладені позивачем в позовній заяві суд вважає такими, що не впливають на притягнення його до адміністративної відповідальності, не виключають ознак адміністративного правопорушення та також спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Стосовно посилань позивача на порушення процедури його притягнення до адміністративної відповідальності, а саме незабезпечення йому можливості скористатись правом на отримання правової допомоги, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивачу була запропонована відповідна можливість.

Разом з тим, в даному випадку процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не передбачає забезпечення безоплатною правовою допомогою.

Таким чином, позивач на власний розсуд реалізуючи свої права, в тому числі і на отримання правової допомоги, безпідставно її не отримуючи, не може в подальшому визначати це, як підставу для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивачем було вчинено правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП, та законодавством передбачено відповідний порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, будь-яких доказів, що свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивач не зазначив, суд приходить до висновку, що інспектором поліції було винесено постанову про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП правомірно.

На переконання суду, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а при її винесенні інспектором було дотримано вимог чинного процесуального законодавства України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, позиція позивача щодо недотримання відповідачем вимог законодавства при притягненні його до адміністративної відповідальності не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП нічим не підтверджена, поліцейським при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу не є протиправною.

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених вимог та не надано доказів на їх підтвердження, таким чином не доведено відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнений до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст.222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.9, 246, 250, 268, 286 КАС України

вирішив:

в позові ОСОБА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (місце знаходження: м.Хмельницький вул.Зарічанська,7, ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №859065 від 17.08.2021 відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.