Справа № 633/157/21
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2021-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 р. № 633/157/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області, в якому, з урахуванням уточнення, просив:

- визнати протиправними дії Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області щодо ненадання інформації про розміщений на земельній ділянці, вказаній в заяві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єкт загального користування згідно генерального плану населеного пункту смт. Печеніги;

- зобов`язати надати інформацію про розміщений на земельній ділянці, вказаній в заяві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єкт загального користування згідно генерального плану населеного пункту смт. Печеніги;

- визнати протиправними дії Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтованою площею 0,15 га ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учаснику бойових дій;

- зобов`язати Печенізьку селищну раду Чугуївського району Харківської області повторно розглянути на черговій сесії Печенізької селищної ради заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтованою площею 0,15 га та прийняти відповідне рішення;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Печенізька селищна рада безпідставно відмовляє йому в отриманні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га, розташованої в АДРЕСА_1 , так як ніякого об`єкту, який би відносився до земель загального користування на даній земельній ділянці не розміщено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 відкрито спрощене провадження в порядку передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем надано відзиви на позовну заяву, згідно яких останній зазначив, що Депутатським корпусом Печенізької селищної ради VII скликання заява позивача була розглянута на пленарному засіданні LХV сесії від 08 вересня 2020 року. За результатами розгляду зазначеного питання заяву не було задоволено, у зв`язку з тим, що рішення не було прийнято, внаслідок відсутності підтримки необхідної кількості голосів депутатів селищної ради. З метою недопущення порушення прав, свобод та інтересів Позивача, враховуючи його статус учасника бойових дій, розпорядженням Печенізького селищного голови від 09.09.2020 року за № 75, було ініційоване питання щодо повторного розгляду заяви позивача на наступному пленарному засіданні сесії Печенізької селищної ради. Так, депутатським корпусом Печенізької селищної ради VII скликання зазначена заява позивача була повторно розглянута на пленарному засіданні LXVI сесії від 12 жовтня 2020 року. За результатами розгляду зазначеного питання, заяву повторно не було задоволено, у зв`язку з тим, що рішення повторно не було прийнято, а не відмовлено у наданні дозволу, внаслідок відсутності підтримки необхідної кількості голосів депутатів селищної ради. Крім того, частина земельної ділянки комунальної форми власності по АДРЕСА_1 , яка є предметом позову, відноситься до земель загального користування відповідно до наявної містобудівної документації, технічної документації з інвентаризації смт Печеніги, та враховуючи положення Земельного кодексу України не може передаватись у приватну власність.

Позивачем надано відповідь на відзив та заперечення на відзив від 19.09.2021, в яктх останній зазначив, що на момент звернення до відповідача з відповідною заявою, зазначена ділянка була вільна. Вмотивованої відмови позивач не отримав. Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 03.02.2016 року.

20.08.2020 позивач звернувся до Печенізької селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га розташованої в АДРЕСА_1 , з додаванням графічних матеріалів бажаного розташування земельної ділянки.

Листом Печенізької селищної ради від 22.09.2020 року № 02-25/744 позивача було повідомлено, що дане питання було винесене 08.09.2020 року на розгляд LХV сесії VII скликання, але не набрало необхідної кількості голосів для вирішення, розпорядженням селищного голови № 75 від 09.09.2020 буде винесено на розгляд чергової сесії.

05.10.2020 позивач звернувся до Печенізької селищної ради із заявою з проханням надати копію протоколу земельної комісії щодо розгляду питань на LХV сесії VII скликання 08.09.2020.

З позовної заяви вбачається, що позивача повідомлено про те, що земельна ділянка належить до земель загального користування та не може бути передана у приватну власність.

Як вбачається з копії Рішення LХV сесії VII скликання від 08.09.2020, заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га розташованої в АДРЕСА_1 було розглянуто та відхилено.

Згідно з витягом з протоколу від 12.10.2020 на пленарному засіданні LХVІ сесії VII скликання Печенізької селищної ради знову розглядалось питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га розташованої в АДРЕСА_1 , в тому числі за заявою позивача, та знову не було прийнято.

Зокрема, зафіксовано, що головою земельної комісії, ОСОБА_2 було повідомлено під час розгляду, що дана земельна ділянка значиться як зелені насадження загального користування, по інвентаризації земель чагарники та вулиці, набережні, площі, відноситься до земель сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови.

В той же час, депутатом селищної ради ОСОБА_3 на цьому ж пленарному засіданні було повідомлено, що вказана земельна ділянка зарезервована як місце загального користування, але через брак коштів технічна документація не була розроблена. У 2006 році вказане питання вже піднімалося за зверненням іншої особи про надання дозволу, та заява була відхилена.

19.02.2021 позивач повторно звернувся до Печенізької селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га розташованої в АДРЕСА_1 .

Листом від 29.03.2021 № 02-25/547 Печенізька селищна рада повідомила, що враховуючи графічні матеріали додані позивачем до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не вбачається можливості визначити бажане місце розташування земельної в натурі.

29.04.2021 позивач звернувся до Печенізької селищної ради із заявою, в якій просив:

"1. Надати інформацію про те, яка саме земельна ділянка загального користування: майдан, вулиця, проїзд, шлях, набережна, пляж, парк, сквер, бульвар, кладовище, місце знешкодження та утилізації відходів тощо, знаходиться за вказаним мною бажаним місцем розташування земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Інформацію просив надати з додаванням викопіюваних з Генерального плану смт.Печеніги графічних матеріалів із зазначенням найменування виду земельної ділянки (майдан, вулиця, проїзд, шлях, набережна, пляж, парк, сквер, бульвар, кладовище, місце знешкодження та утилізації відходів тощо). Також просив надати завірений в установленому законом порядку витяг з протоколу сесії Печенізької селищної ради, на якій розглядалось питання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку та завірену в установленому законом порядку копію рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою."

Листом № 02-25/986 від 27.05.2021 Печенізької селищної ради позивач отримав відповідь, в якій відповідач посилався на лист № 02-25/863 від 21.10.2020 року, яким позивачу вже надавались роз`яснення із додаванням Витягу з протоколу пленарного засідання LХVІ сесії VII скликання Печенізької селищної ради від 12.10.2020 року.

Проте, як вбачається з Витягу з протоколу пленарного засідання LХVІ сесії VII скликання Печенізької селищної ради від 12.10.2020 інформація щодо виду земель загального користування та копії документів, які підтверджують віднесення земельної ділянки до земель загального користування, не надавалась.

Позивач вважає, що Печенізька селищна рада безпідставно відмовляє йому в отриманні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га розташованої в АДРЕСА_1 , так як ніякого об`єкту, який би відносився до земель загального користування, на даній земельній ділянці не розміщено, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регламентуються Земельним кодексом України.

Згідно зі ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 123 Земельного кодексу України особа зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Суд звертає увагу на те, що частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перелік яких є вичерпним.

Так, згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, законом визначено, що результати розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою оформлюються рішенням. При цьому закон визначає лише два види рішень, які можуть бути прийняті суб`єктом владних повноважень у разі подання заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надання відповідного дозволу або відмова у наданні такого дозволу з підстав, встановлених законом.

Суд зауважує, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Проте, таке рішення відповідачем прийнято не було, про що відповідач самостійно зазначив позивачу, а також саме на неприйнятті рішення відповідач наголошує у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

При цьому, в оскаржуваному листі у якості підстави для відмови зазначено, що рішення не було прийнято у зв`язку з недостатністю голосів.

Проте, як встановлено судом з поданої позивачем до відповідача заяви, він просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для передачі у власність розміром 0,15 га, розташованої в смт.Печеніги по вул.Поштовій.

Посилання відповідача на віднесення земельної ділянки, розташованої в смт.Печеніги по вул.Поштовій, до комунальної власності загального користування не підтверджується наданими до матеріалів справи документами, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Рішення ХХХ сесії VI скликання Печенізької селищної ради від 11.04.2013 вирішено актуалізувати генеральні плани Печенізької селищної ради, розпочати роботи з оновлення генеральних планів.

Згідно викопіювання з генерального плану населеного пункту, наданого відповідачем, спірна земельна ділянка розташована в місці знаходження інших зелених насаджень, які не віднесені до зелених насаджень загального користування.

Рішенням ХХХVI сесії VII скликання Печенізької селищної ради від 11.10.2018 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель населеного пункту смт. Печеніги.

Згідно графічного викопіювання із затвердженої технічної документації більша частина спірної земельної ділянки, яка за площею більше, ніж бажана для надання позивачу, знаходиться на землях під чагарниками, землями вулиць, набережних, площ (трав`яна рослинність), які відносяться до земель сільськогосподарського призначення та земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до п. а ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

З генерального плану вбачається, що тільки частина території, на якій розташована спірна земельна ділянка, знаходиться на землях вулиць, набережних, площ (трав`яна рослинність).

При цьому вказана земельна ділянка станом на дату розгляду справи за результатами інвентаризації не сформована, не зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

Відтак, посилання відповідача на віднесення всієї земельної ділянки, в межах якої позивач просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту відведення, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, не є обґрунтованими.

Отже, відповідачем не доведено наявність невідповідності місця розташування земельної ділянки, щодо якої позивачем подано заяву, вимогам законів, генерального плану населеного пункту, затвердженому у встановленому законом порядку, іншої містобудівної документації, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Печенізька селищна рада Чугуївського району Харківської області порушила право позивача, передбачене ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що неприйняття депутатами позитивного рішення за заявою позивача внаслідок недостатності голосів в даному випадку має для позивача ті ж самі наслідки, що й рішення про відмову в наданні дозволу, з огляду на що вказана бездіяльність порушує права позивача, а відтак є протиправною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано вимогу закону щодо прийняття рішення із наведенням законних підстав для відмови у наданні дозволу на відведення земельної ділянки розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (землі комунальної власності) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передачі земельної ділянки у власність, розміром 0,15 га розташованої в смт.Печеніги по вул.Поштовій.

Щодо наданої відповіді на заяву позивача від 29.04.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про звернення громадян (Далі Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною 1, 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання інформації про те, до якого виду земель загального користування відноситься земельна ділянка, яку позивач прагне отримати, та згідно яких документів віднесена до земель загального користування, 29.04.2021 року позивач звернувся до Печенізької селищної ради із заявою про надання інформації, в якій просив:

"1. Надати інформацію про те, яка саме земельна ділянка загального користування: майдан, вулиця, проїзд, шлях, набережна, пляж, парк, сквер, бульвар, кладовище, місце знешкодження та утилізації відходів тощо, знаходиться за вказаним мною бажаним місцем розташування земельної ділянки по вул. Поштовій в смт. Печеніги. Інформацію прошу надати з додаванням викопійованих з Генерального плану смт. Печеніги графічних матеріалів із зазначенням найменування виду земельної ділянки (майдан, вулиця, проїзд, шлях, набережна, пляж, парк, сквер, бульвар, кладовище, місце знешкодження та утилізації відходів тощо).

2. Надати завірений в установленому законом порядку витяг з протоколу сесії Печенізької селищної ради, на якій розглядалось питання про надання мені дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку та завірену в установленому законом порядку копію рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою."

З приводу другого питання відповідач у листі № 02-25/986 від 27.05.2021 повідомив позивачу, що листом № 02-25/863 від 21.10.2020 року позивачу вже надавались роз`яснення із додаванням Витягу з протоколу пленарного засідання LХVІ сесії VII скликання Печенізької селищної ради від 12.10.2020 року.

В той же час, як вбачається з копії листа від 21.10.2020 № 02-25/863, зазначеним листом позивачу було роз`яснено причини неприйняття відповідачем рішення по його заяві, зокрема зазначено, що рішення не набрало необхідної кількості голосів для його прийняття. Вказаним листом також було направлено витяг з протоколу засідання.

В той же час, вказаним листом не було надано позивачу інформацію про те, яка саме земельна ділянка загального користування: майдан, вулиця, проїзд, шлях, набережна, пляж, парк, сквер, бульвар, кладовище, місце знешкодження та утилізації відходів тощо, знаходиться за вказаним ним бажаним місцем розташування земельної ділянки по вул.Поштовій в смт.Печеніги.

Відповідач також не надавав позивачу викопійованих з Генерального плану смт.Печеніги графічних матеріалів із зазначенням найменування виду земельної ділянки (майдан, вулиця, проїзд, шлях, набережна, пляж, парк, сквер, бульвар, кладовище, місце знешкодження та утилізації відходів тощо), які позивач запитував у зверненні від 29.04.2021.

Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону № 393/96-ВР рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Жодних підстав відмови в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні) позивача від 29.04.2021, а також причин ненадання запитаних документів та інформації відповідачем у листі № 02-25/986 від 27.05.2021 наведено не було, як і не було роз`яснено порядок оскарження вказаної відповіді.

Відтак, відповідачем звернення позивача від 29.04.2021 було розглянуто з порушенням норм Закону України Про звернення громадян, чим порушені його права.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до вирішення позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідач в ході розгляду справи судом не довів правомірності вчинених ним дій, прийнятих рішень та допущеної бездіяльності.

Щодо вимог позивача стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 Цивільного кодексу України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконної бездіяльності відповідача.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю та виною останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача..

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області (провул. Богдана Хмельницького, буд. 2, смт. Печеніги, Чугуївський район, Харківська область, 62801, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області щодо неналежного розгляду заяви від 29.04.2021, поданої ОСОБА_1 .

Зобов`язати надати відповідь по суті поданої ОСОБА_1 заяви від 29.04.2021.

Визнати протиправною відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтованою площею 0,15 га ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учаснику бойових дій.

Зобов`язати Печенізьку селищну раду Чугуївського району Харківської області повторно розглянути на черговій сесії Печенізької селищної ради заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтованою площею 0,15 га та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Тітов