Справа № 460/8591/20
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань відстрочення, розстрочення виконання, зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового рішення
28 жовтня 2021 року м.Р і в н е №460/8591/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, розглянувши заяву Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про відстрочення виконання рішення у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням суду від 10.04.2021 позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо непроведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми допомоги.

Рішення суду набрало законної сили 11.05.2021.

10.06.2021 за даним рішенням видано виконавчий лист.

18.10.2021 від Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду у справі №460/8591/20. Заява обґрунтована тим, що фінансування виплати допомоги до 5 травня здійснюється за рахунок коштів державного бюджету кошторисні призначення та паспорт бюджетної програми по КТКВК 251150 "Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед батьківщиною"; кошти на виконання судових рішень не надійшли до управління, а тому виконання рішення суду з об`єктивних причин наразі є неможливим.

Ухвалою суду від 19.10.2021 заяву про відстрочення виконання рішення у справі призначено до судового розгляду на 28.10.2021.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Враховуючи положення ст.ст.229, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув заяву про відстрочення виконання рішення у справі у письмовому провадженні.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для відстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

У силу вимог статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Право особи на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою, другою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина третя статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини четвертої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (частина п`ята статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк, при цьому зазначений строк не може перевищувати один рік.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, в Рішенні від 09.07.07 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Важливим є і те, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Кечко проти України" (Заява N63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у справі "Бакалов проти України" (Заява N14201/02) та у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (Заява N70297/01) зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як свідчить зміст заяви про відстрочення виконання судового рішення, остання мотивована з загальних підстав, а саме: відсутності коштів державного бюджету на виконання рішення.

Однак наведені відповідачем обставини не є тими "виключними" підставами, які ототожнюються з поняттям стихійне лихо або інші непереборні обставини, з якими законодавець пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

На переконання суду, відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене фінансування, зокрема, в частині видатків, на виконання вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також на виконання судових рішень, не є підставою для відстрочення виконання судового рішення, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі установи своєчасно і у повному обсязі.

Суд враховує, що і відповідач, і позивач знаходяться у рівних економічних умовах в одній державі, а відтак посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан не є самостійною та достатньою підставою для відстрочення виконання судового рішення в розумінні ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інших доводів того, що виконання судового рішення є ускладненим, заявником не наведено, а також доказів на підтвердження обставин, що виключають можливість виконання рішення не надано.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 294-295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Рівненської міської ради про відстрочення виконання рішення у справі №460/8591/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу суду складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя О.М. Дудар