Справа № 300/1514/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1514/21 пров. № А/857/16039/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Гундяком В.Д.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 300/1514/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про стягнення компенсації за затримку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

08 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив стягнути з Івано-Франківської обласної прокуратури на свою користь 295 830 грн компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.09.2020 по 31.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі № 809/538/17, яка набрала законної сили 22.07.2020, його поновлено на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області. Проте відповідач не виконує вказане рішення, внаслідок чого триває вимушений прогул та безпідставне неотримання ним належної йому заробітної плати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виконання рішення про поновлення на роботі за період з 18.09.2020 по 01.02.2021 у розмірі 98 447 грн 94 коп. (сума вказана без утримання обов`язкових платежів та зборів).

У задоволенні позовної вимоги в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого оскаржуване рішення підлягає скасуванню. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення обґрунтовано неіснуючим фактом, що 01.02.2021 його поновлено на посаді прокурора на підставі наказу прокурора Івано-Франківської області № 323к від 23.05.2017. Проте, дія вказаного наказу вичерпалась його виконанням, внаслідок чого цим наказом його 1 лютого 2021 року не поновлено та не могло бути поновлено на посаді прокурора на виконання постанови Верховного Суду від 22.07.2020, при тому, що відповідно до пункту 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 2040/6074/18 розпорядження з кадрових питань про призначення особи на посаду є актами індивідуальної дії, які вичерпують свою дію після призначення особи на посаду. Також рішенням Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 08.07.2021 встановлено, що з 22.07.2020 по 08.07.2021 його не поновлено в органах прокуратури, позаяк керівник Івано-Франківської обласної прокуратури не видав наказ про поновлення його на посаді прокурора на виконання постанови Верховного Суду від 22.07.2020, а наказ прокурора Івано-Франківської області № 323к від 23.05.2017 є індивідуальним актом, дія якого вичерпалась його виконанням. Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено приписи частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», статті 4, частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17.03.2021 у справі № 820/2193/18, від 26.02.2020 у справі №702/725/17, від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18, від 16.09.2020 у справі №709/1465/19, від 06.12.2018 у справі № 465/4679/16, згідно яких законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі № 809/538/17 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Івано-Франківської області за №181к від 23.03.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області та з органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області та в органах прокуратури з 24.03.2017.

Стягнуто з прокуратури Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 24 березня 2017 року по 15 травня 2017 року включно в сумі 23 653,12 грн.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 14 783,20 грн звернуто до негайного виконання.

На виконання вказаної постанови суду наказом прокурора Івано-Франківської області № 323к від 23.05.2017 ОСОБА_1 з 24.03.2017 року поновлено на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі № 809/538/17 і в задоволенні позову відмовлено.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 прокурор Івано-Франківської області видав наказ від 20.09.2017 № 672к, яким скасував наказ від 23.05.2017 року за № 323к.

Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 у цій справі скасовано, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 залишено в силі.

На виконання постанови Верховного Суду від 22.07.2020 у цій справі виконувач обов`язків прокурора Івано-Франківської області видав наказ за № 629к від 12.08.2020 «Про скасування наказів прокурора Івано-Франківської області стосовно ОСОБА_1 ».

Також, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 у справі № 809/538/17 задоволено заяву прокуратури Івано-Франківської області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у цій справі.

Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 у справі у справі № 809/538/17 скасовано.

У задоволенні заяви прокуратури Івано-Франківської області про перегляд рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено відповідне рішення в силі.

Також встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 300/2369/20 позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури було задоволено частково.

Стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.09.2017 по 22.07.2020 в сумі 823257 грн.

Стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виконання рішення про поновлення на роботі за період з 23.07.2020 по 17.09.2020 у розмірі 46 577,52 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.07.2020 позивач звертався до Івано-Франківської обласної прокуратури із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період з 20.09.2017 по 02.03.2021, як період вимушеного прогулу за невиконання рішення суду.

Івано-Франківська обласна прокуратура листом від 18.03.2021 за № 11-720-16 надала позивачу відповідь та повідомила, що 01.02.2021 керівник Івано-Франківської обласної прокуратури видав накази за №№ 62к та 63к, якими скасував наказ від 12.08.2020 за №629к та наказ від 20.09.2017 за № 672к відповідно. Крім того, зазначено, що листом від 01.02.2021 за № 07-88вих-21 направлено копії наказів за № 62к та № 63к від 01.02.2021 та повідомлено ОСОБА_1 про необхідність з`явитись у відділ кадрової роботи та державної служби Івано-Франківської обласної прокуратури для внесення відомостей до трудової книжки та приступання до виконання службових обов`язків.

Проте, станом на 18.03.2021 до Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо виплати йому вказаного грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовував його тим, що 01.02.2021 керівник Івано-Франківської обласної прокуратури видав накази за №№ 62к та 63к, якими скасував наказ від 12.08.2020 за № 629к та наказ від 20.09.2017 за № 672к відповідно.

Враховуючи наведене, на цей час діючим є наказ прокурора Івано-Франківської області за № 323к від 23.05.2017, яким виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області.

Також, Івано-Франківська обласна прокуратура листом від 01.02.2021 № 07-88вих-21 направила копії наказів за №№ 62к та 63к від 01.02.2021 та повідомила ОСОБА_1 про необхідність з`явитись у відділ кадрової роботи та державної служби Івано-Франківської обласної прокуратури для внесення відомостей до трудової книжки та приступання до виконання службових обов`язків. Цей лист отримано позивачем 03.02.2021.

Згідно табелю обліку використання робочого часу Коломийської місцевої прокуратури за період з 01.02.2021 по 15.02.2021, прокурор відділу ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2021 зарахований до штату Коломийської місцевої прокуратури.

Ці обставини встановлені в ухвалі Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 809/538/17 (ухвала набрала законної сили 28.04.2021).

Враховуючи наведене, з урахуванням приписів частини четвертої статті 78 КАС України суд дійшов висновку, що постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 у справі № 809/538/17, в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 , виконана починаючи з 01.02.2021.

Суд урахував також те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 300/2369/20 було стягнуто з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виконання рішення про поновлення на роботі за період з 23.07.2020 по 17.09.2020 у розмірі 46 577,52 грн.

З урахуванням викладеного, а також те, що станом на 18.05.2021 ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури не з`явився, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу Коломийської місцевої прокуратури та Косівської окружної прокуратури, у яких обліковуються факти нез`явлення на робоче місце позивача починаючи з 01.02.2021 з невідомих причин.

Враховуючи встановлені судом обставини та фактичну дату поновлення позивача на підставі рішення суду, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.09.2020 по 01.02.2021 (по день виконання відповідачем постанови у справі № 809/538/17), а підстави для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача компенсації за невиконання рішення суду у справі №809/538/17 у період з 02.02.2021 по 31.03.2021 відсутні.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції частково помилковими, виходячи з таких підстав.

Частиною першою статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 370 КАС України визначено що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною першою статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина друга статті 372 КАС України).

Згідно Рішення Конституційного суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, має застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Пленум Верховного Суду України в пункті 34 постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За змістом цієї норми, а також враховуючи правові позиції Верховного Суду з цих питань (зокрема, постанови від 06.12.2018 у справі № 465/4679/16, від 24.01.2019 у справі №760/9521/15 від 13.02.2019 у справі № 818/1678/16, від 26.02.2020 у справі № 702/725/17, від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18, від 16.09.2020 у справі № 709/1465/19, від 16.03.2021 у справі № 140/2819/19) виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу саме про поновлення працівника на роботі, внесення відповідного запису до трудової книжки та фактичного допуску працівника до виконання попередніх обов`язків).

За вимогами частини п?ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як встановлено рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг від 08 липня 2021 року «Про закриття дисциплінарного провадження», жодним із зазначених наказів керівництва прокуратури Івано-Франківської області / Івано-Франківської обласної прокуратуру (від 20.09.2017 № 672к, від 12.08.2020 № 629к, від 01.02.2021 № 62к та № 63к), не поновлено ОСОБА_1 на посаді в органах прокуратури на підставі рішення суду, оскільки ці накази лише про скасування попередніх наказів стосовно нього.

Покликаючись на правову позицію, висловлену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18, від 09.04.2019 у справі № 9901/611/18, від 21.08.2019 у справі № 9901/283/19 та від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, комісія вказала, що оскільки акти (рішення, накази, укази і т.п.) про призначення / звільнення з роботи є індивідуальними актами (актами застосування права, індивідуально-правовими актами), то і наказ прокурора Івано-Франківської області від 23.05.2017 є індивідуальним актом. Його юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпалась одноразовою реалізацією, він закінчив дію припиненням існування трудових правовідносин між прокуратурою Івано-Франківської області та ОСОБА_1 після звільнення останнього. Цей наказ не може мати зворотної дії в часі.

Відповідно до отриманої на запит відповіді начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора Яновича С.В. від 24.06.2021 № 07-5070ВН-21 наказ керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про поновлення ОСОБА_1 на виконання постанови Верховного Суду від 22.07.2020 не видавався, з наказом він не ознайомлювався. Крім того, ОСОБА_1 з Правилами внутрішнього службового розпорядку прокурорів Івано-Франківської обласної прокуратури та окружних прокуратур Івано-Франківської області не ознайомлений.

Відтак, дисциплінарним провадженням відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» не підтверджено чинність наказу прокурора Івано-Франківської області від 23.05.2017 № 323к та не встановлено, що ОСОБА_1 на час подання дисциплінарної скарги та на теперішній час мав і має статус прокурора.

Позаяк дисциплінарне провадження не може здійснюватися щодо особи, яка не має статусу прокурора, а ОСОБА_1 не є прокурором, оскільки не поновлений в органах прокуратури, дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 було закрите.

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч приписам частини другої статті 77 КАС України відповідач не спростував доводів позивача / апелянта та не надав доказів (зокрема, наказу про поновлення) про те, 01.02.2021 ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За змістом копії довідки Прокуратури Івано-Франківської області № 18-419вих-20 від 18.08.2020 розмір середньоденної заробітної плати позивача - 1058,58 грн (а.с. 10).

Враховуючи, що період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (з 18.09.2020 по 31.03.2021) містить 134 робочих дні (9 + 21 + 21 + 22 + 19 + 20 + 22), загальна сума компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 за вказаний період складає: 1058,58 грн Ч 134 робочих дні = 141 849,72 грн.

За вимогами абзацу п`ятого пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року в адміністративній справі № 300/1514/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Івано-Франківської обласної прокуратури (76015, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, код ЄДРПОУ - 03530483) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) компенсацію за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.09.2020 по 31.03.2021 у розмірі 141 849 (сто сорок одна тисяча вісімсот сорок дев`ять) грн 72 коп., без утримання податків та інших обов`язкових платежів і зборів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 29 жовтня 2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Ільчишин Н.В. у відпустці.