Справа № 160/12366/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізької північної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:
- визнати незаконними дії відповідачів, що полягали в описі належного ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності майна у податкову заставу зазначивши, що станом на 27.04.2021 р. згідно з даними ІС Податковий блок сума податкового боргу складає 60 442 грн.;
- зобов`язати відповідачів вчинити певні дії - прийняти рішення про звільнення з податкової застави транспортного засобу - марка: TOYOTA; модель - VENZA; державний номер НОМЕР_1 ; рік випуску 15 липня 2014 року, що належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності;
- зобов`язати відповідачів вчинити певні дії - прийняти рішення про звільнення з податкової застави нерухомого майна - нежитлова будівля, а саме: блок допоміжних цехів по підготовці переробці продукції сільського господарського призначення та харчової промисловості, загальною площею 1733,3 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , частка власності 1/1 з 19.03.2012 р., що належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 КАС України. Також зобов`язано відповідачів надати до суду разом з відзивом докази вручення позивачу рішення від 02.09.2015 року №5803/10/17-03.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа була передана судді Кучмі К.С. - 08.09.2021 року.
02.09.2021 року від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучені копії наступних документів, а саме: копія рішення майна у податкову заставу від 26.10.2015 р.; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на теперішній час; витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на 03.11.2015 р.; копія корінця податкової вимоги №5803/10/17-03 від 02.09.2015 р.
У відзиві на позовну заяву відповідачем-1 зазначено, що за даними ІКП станом на 31.08.2021 р. по позивачу продовжує обліковуватись податковий борг по податку на нерухоме майно у сумі 35 442 грн. Тому, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вважає, що станом на теперішній час у контролюючого органу відсутні законодавчо визначені підстави для звільнення майна позивача з-під податкової застави та визнання незаконним рішення про опис майна у податкову заставу №5803/10/17-03.
Ухвалою суду від 10.09.2021 року прийнято до свого провадження дану адміністративну справу та у задоволенні заяви позивача про розгляд справи в спрощеному порядку, з викликом осіб, які беруть участь у справі відмовлено.
Відповідач-2 отримав ухвалу суду, але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача-1, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 податкового боргу відповідачем було сформовано податкову вимогу від 02.09.2015 р. форми «Ф» №5803/10/17-03, прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 26.10.2015 року та складено акт опису майна у податкову заставі від 28.10.2015 р. №9413. Термін дії податкової застави, зареєстрованої у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (витяг про реєстрацію №48227416 від 03.11.2015 р.), який припинено 03.11.2020 р.
Судом також встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 р. по справі № 804/3373/16 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову Криворізькій північній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 р. по справі № 804/3373/16 апеляційну скаргу Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.07.2017 р. по справі №804/3373/16 касаційну скаргу Криворізької північної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 р. по справі №804/3373/16 повернуто.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
В силу п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
З урахуванням положень статті 89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Абзацом 5 п.89.2 ст.89 ПК України передбачено, що у разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Згідно з п.93.1 ст.93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання органом державної податкової служби підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку:
- 93.1.2 визнання податкового боргу безнадійним;
- 93.1.3 набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;
- 93.1.4 отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
Відповідно до п.93.2 ст.93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.
Таким чином, вищенаведений перелік підстав припинення податкової застави є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.
Так, у відзиві на позовну заяву відповідач-1 посилається на те, що станом на час розгляду справи перелічені події у п.93.1 ст.93 ПК України не відбулися, оскільки станом на 31.08.2021 р. по ОСОБА_1 залишається несплаченим податковий борг на загальну суму 35 442 грн., тому у податкового органу відсутні підстави для припинення податкової застави майна позивача.
Як було зазначено вище, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 р. по справі №804/3373/16, яке залишено без змін ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 р. відмовлено у задоволенні адміністративного позову Криворізькій північній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. Дане рішення суду від 02.11.2016 р. по справі №804/3373/16 набрало законної сили 06 квітня 2017 року.
Згідно з ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Крім того, відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як було зазначено вище, ст.93 ПК України чітко визначено підстави звільнення з податкової застави, зокрема майно платника податків звільняється з податкової застави з дня отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження (п.п.93.1.4 п.93.1 ст.93 ПК України).
У зв`язку з чим, суд зазначає про настання обставин закінчення події визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 статті 93 ПК України та розділу VI Порядку застосування податкової застави контролюючими органами.
Суд відмічає, що майно, яке було забезпечене попереднім боргом не може виступати заставою по інших боргах, коли не винесено рішення про опис майна у податкову заставу та акту опису майна по іншому боргу.
Суд зауважує, що в даному випадку мало місце порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Протокол ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного інтересу. Необхідний баланс не був дотриманий, так як позивач особа несе індивідуальний і надмірний тягар, що призвело до порушення пропорційності.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.
Акт опису майна є службовим документом, який підтверджує факт проведення опису майна та є носієм інформації про найменування майна, яке було описано, тобто за своєю правовою суттю не є актом в розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів вчинити певні дії - прийняти рішення про звільнення з податкової застави транспортного засобу - марка: TOYOTA; модель - VENZA; державний номер НОМЕР_1 ; рік випуску 15 липня 2014 року, та нерухомого майна - нежитлової будівлі, а саме: блоку допоміжних цехів по підготовці переробці продукції сільського господарського призначення та харчової промисловості, загальною площею 1 733,3 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , частка власності 1/1 з 19.03.2012 р., що належать ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності, суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджено факт накладення податкової застави саме на вказані позивачем об`єкти рухомого та нерухомого майна.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити частково з викладених вище підстав.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 1 816 грн. (3 632 грн. : 2).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -
Позовну заяву - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма