Справа № 440/9825/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/9825/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі по тексту - також - позивач, ОСОБА_1 ) до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до якої просить:

визнати протиправною бездіяльність Коломацької громади в особі Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка полягає у невирішенні питання про надання ОСОБА_1 або про відмову у наданні власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га та відповідно надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Васильківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ;

зобов`язати Коломацьку громаду в особі Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області у спосіб, порядок та строк, передбачений законодавством України, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Васильківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що листом повідомлено, що за результатами розгляду звернення позивача на сесії не було прийнято рішення у зв`язку з недостатністю депутатських голосів. Позивач вважає, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є незаконною, оскільки підстава для відмови неаргументована та не відповідає положенням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.09.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач у позові просить розглянути звернення надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Васильківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ. У той же час, Васильківська сільська рада до складу Коломацької сільської ради не входила. Крім того, зауважував, що до заяви ОСОБА_1 додано графічні матеріали, з яких видно, що земельна ділянка не сформована, тобто відсутній кадастровий номер, що свідчить про те, що відповідно до актів приймання - передачі земельних ділянок за межами населених пунктів Коломацької сільської ради, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Коломацькій сільській раді Полтавського району Полтавської області, земельна ділянка, за оформленням якої звернулася ОСОБА_1 передана не була. Оскільки всі передані до Коломацької сільської ради земельні ділянки були сформовані та мали кадастрові номера. На засіданні восьмої сесії восьмого скликання від 22 червня 2021 року, заслухали інформацію щодо заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,0000 га. Заслухавши та обговоривши заяву позивачки та у зв`язку з тим, що бажана земельна ділянка на час розгляду питання не відносилась до земель комунальної власності та не була передана управлінням Держгеокадастру у Полтавській області до Коломацької сільської ради, зазначена інформація прийнята депутатами до відома та вирішили надати роз`яснення заявниці /а.с.30-32/.

11 жовтня 2021 року до суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог разом з доказами на підтвердження направлення такої заяви відповідачу, відповідно до якого прохальна частина викладена у наступній редакції:

визнати протиправною бездіяльність Коломацької громади в особі Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка полягає невирішенні питання про надання ОСОБА_1 або про відмову у наданні власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га та відповідно надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ;

зобов`язати Коломацьку громаду в особі Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області у спосіб, порядок та строк, передбачений законодавством України, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2021 про падання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ /а.с. 65-66/.

Позивач правом надання відповіді на відзив не скористався.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 звернулася до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області із заявою від 07.05.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, що знаходиться на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області /а.с.37/.

До заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію документа, що посвідчує особу (рнокпп, паспорт) /а.с. 38-40/.

Листом №02-40 від 26.07.2021 виконавчий комітет Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області зазначив, що заяву було розглянуто на засіданні постійної депутатської комісії з питань агропромислового комплексу, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, будівництва, житлово-комунального господарства і благоустрою, побутового, торгівельного обслуговування, транспорту та зв`язку, та на восьмій сесії восьмого скликання 22 червня 2021 року, на якій було вирішено надати письмову відповідь. Повідомлено, що на сесії не було прийняте рішення по вашій заяві в зв`язку з тим, що при голосуванні не вистачило депутатських голосів про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою /а.с 63/.

Позивач, вважаючи, що суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність під час розгляду її заяви, звернулася до суду зі вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; та ін.

В той час, відповідно до частини 2 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Таким чином, із системного аналізу вищезазначених норм слідує, що вирішення питання про передачу земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад належить до компетенції саме сільських, селищних, міських рад.

Не зважаючи на викладені норми, відповідачем допущено порушення визначеного законом порядку розгляду заяви позивача.

Так, згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вирішення заяви позивача повинно відбуватись в порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто на пленарному засіданні селищної ради із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбачений законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-358а13, від 07 червня 2016 року у справі №21-1391а16, постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №463/3375/15-а.

Щодо доводів позивача стосовно порушення відповідачем місячного строку для розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність суд зазначає, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Суд зазначає, що пропуск цього строку сам по собі не може свідчити про протиправність ухваленого рішення.

При цьому, суд зауважує, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування уповноважений надати лише або дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у листі № 02-40/644 від 26.07.2021 фактично не надав позивачу ні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні мотивованої відмови у його наданні, а лише зазначив, що на сесії не було прийняте рішення по вашій заяві в зв`язку з тим, що при голосуванні не вистачило депутатських голосів про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Інші доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, судом не приймаються як належні, оскільки не були покладені в основу вказаного листа та не знайшли свого відображення в останньому.

Враховуючи те, що відповідач не забезпечив розгляд заяви ОСОБА_1 у порядку, передбаченому законодавством, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності Коломацької сільської ради, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ.

Обираючи спосіб ефективного захисту порушених прав позивача, суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області розглянути на сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ у спосіб, порядок та строк, передбачений чинним законодавством України.

Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату судового збору від 25.08.2021 № ПН6491 у розмірі 908,00 грн /а.с. 25/.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

З приводу стягнення з відповідача на користь витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до статті 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1,2,4 частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п. 269).

В підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду копії договору №01 про надання правничої допомоги від 02 серпня 2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Борзовець О.В. /а.с. 20-22/, розрахунку надання послуг /а.с.с19/, акту від 06 серпня 2021 року приймання-передачі наданих послуг по вказаного Договору /а.с. 23/, свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю /а.с.24/, квитанцію про оплату юридичних послуг за представництво інтересів №01 від 06.08.2021 /а.с. 22/ у розмірі 5000 грн.

Відповідно до положень вказаного договору клієнт доручає і зобов`язується оплатити послуги адвоката, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Проте, суд звертає увагу на те, зазначена справа № 440/9825/21 належить до справ незначної складності, щодо якої станом на дату звернення позивача до суду сформовано сталу судову практику, а тому час витрачений адвокатом на надання юридичних консультацій клієнту з приводу звернення до суду з позовом, рекомендацій щодо збору доказів, їх вивчення та аналіз, підбір та аналіз нормативної бази та судової практики, формування правової позиції не відповідає заявленому в акті та не може бути стягнута з урахуванням відсутності жодних доказів на підтвердження фактичного надання вищезазначених послуг клієнту.

Зважаючи на вищевикладене, та беручи до уваги задоволення позовних вимог і розмір витрат на оплату адвоката та його співмірність зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на їх виконання (надання), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також співмірністю з ціною позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна,54, с. Коломацьке, Полтавський район, Полтавська область, 38742, ідентифікаційний код 21046294) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправної бездіяльність Коломацької сільської ради, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ.

Зобов`язати Коломацьку сільську раду Полтавського району Полтавської області розглянути на сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що входить до складу Коломацької ОТГ у спосіб, порядок та строк, передбачений чинним законодавством України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Центральна,54, с. Коломацьке, Полтавський район, Полтавська область, 38742, ідентифікаційний код 21046294) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) та на правничу допомогу у розмірі 1000 грн (одна тисяча гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський