Справа № 280/702/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2021 року м. Дніпро справа № 280/702/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року в адміністративній справі № 280/702/21 (суддя І інстанції Сіпака А.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача-2 від 30.12.2020 про залишення скарги позивача без розгляду, скасувати вимоги відповідача-1 про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2020 №Ф-106013-56, від 23.11.2020 №Ф-106013-56.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року позов задоволений частково: визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача-1 про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2020 № Ф-106013-56; визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача-1 про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2020 № Ф-106013-56.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати це рішення в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги відповідач-1 зазначив, що позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 18.05.1998 по теперішній час та перебуває на загальній системі оподаткування з видом діяльності 52.62 Роздрібна торгівля з лотків та на ринках, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вказує, що у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску за 2017-2020 роки відповідачем-1 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки). Додатково повідомляє, що не погодившись з винесеною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2020 № Ф-106013-56, позивач оскаржив останню в адміністративному порядку. Згідно з рішенням відповідача-2 від 30.12.2020 № 36910/Б/99-00-06-02-01-06 залишено без розгляду скаргу фізичної особи-підприємця позивача у зв`язку з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку для подання скарги.

Апеляційна скарга відповідача-2 фактично обґрунтована аналогічними доводами.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржено.

Від позивача надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного соціального внеску (ЄСВ) від 18.02.2020 № Ф-106013-56, яка надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто 28.03.2020 з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 53-54).

23.11.2020 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-106013-56, яка була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення 25.11.2020 (а.с. 52).

Позивач не погодившись з винесеною відповідачем-1 вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2020 № Ф-106013-56, оскаржив останню 02.12.2020 в адміністративному порядку (а.с. 8).

Рішенням Державної податкової служби України про залишення скарги без розгляду від 30.12.2020 № 36910/Б/99-00-06-02-01-06 залишено без розгляду скаргу позивача у зв`язку з порушенням законодавчо встановленого 10-денною строку для подання скарги (а.с. 4-7).

Вважаючи зазначені вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про залишення скарги без розгляду протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за критерієм пошуку «фізичні особи-підприємці» «код ІПН » інформація про реєстрацію фізичної особи-підприємця відсутня. Тож, суд дійшов висновку про відсутність у позивача статусу фізичної особи-підприємця, жодного іншого належного та допустимого доказу того, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, до суду надано не було. Крім того, ані свідоцтва про реєстрацію позивача суб`єктом підприємницької діяльності, ані будь-яких інших законодавчо визначених документів, у тому числі тих, на підставі яких позивача взято облік в податковому органі як фізичну особу-підприємця на загальній системі оподаткування, суду не надано, у зв`язку з чим твердження відповідачів про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця 18.05.1998 є безпідставним, а відповідно і дії щодо нарахування ЄСВ протиправними. З огляду на викладене, суд вважав, що підстави для висновку про наявність у позивача статусу фізичної особи-підприємця відсутні. Відмовляючи в частині позову, суд зазначив, що рішення ДПС України про результати розгляду скарги не є юридично значимим для платника податків, оскільки не має безпосередній вплив на його суб`єктивні права та обов`язки, оскільки не створює для нього жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача. Це рішення не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині задоволених позовних вимог.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон України № 2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини 8 статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Отже, єдиний соціальний внесок повинні сплачувати, зокрема фізичні особи-підприємці.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV, який набув чинності з 1 липня 2004 року, (в редакції, чинній станом на 31 березня 2005 року (далі Закон України № 755-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 1 статті 4 Закону № 755 державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 755 для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем (далі заявник), повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця;

- копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів;

- документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за

проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України № 755-IV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 46 Закону України № 755-IV встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Отже, державна реєстрація засвідчує не тільки факт припинення статусу підприємця, але і його набуття. Позивач після початку дії Єдиного державного реєстру не вчиняв жодних дій щодо набуття статусу фізичної особи-підприємця, заяв та документів державному реєстратору не подавав.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 755 Державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.

Як вже зазначалось, позивач не звертався до державного реєстратора з жодними заявами, а тому свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка як передбачено Законом № 755 не отримував.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як фізичної особи-підприємця відсутня.

Відсутність у позивача чинного свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності у сукупності з відсутністю запису про нього у ЄДР як про особу, яка здійснює підприємницьку діяльність, виключає можливість нарахування йому відповідачем заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Апеляційний суд зазначає, що з огляду на те, що судам першої та апеляційної інстанцій не надано ані свідоцтва про реєстрацію позивача суб`єктом підприємницької діяльності, ані будь-яких інших законодавчо визначених документів, у тому числі тих, на підставі яких позивача взято облік в податковому органі як фізичну особу-підприємця на загальній системі оподаткування, твердження відповідачів про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця 18.05.1998 є безпідставними та не може бути підставою для нарахування у 2018-2020 роках недоїмки з єдиного соціального внеску.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 липня 2020 року у справі № 260/81/19, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді цієї справи.

Отже, оскільки відповідачами жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність у позивача статусу фізичної особи-підприємця, то підстави для нарахування позивачу недоїмки з ЄСВ відсутні, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року в адміністративній справі № 280/702/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко