Справа № 200/10067/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 р. Справа№200/10067/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області () щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористані дні соціальної (додаткової) відпустки як учаснику бойових дій, за період з 2018 року по 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби - 30 вересня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористані дні соціальної (додаткової) відпустки як учаснику бойових дій, за період з 2018 року по 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби - 30 вересня 2020 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач в період з 07.11.2015 року по 30.09.2020 року проходив службу в Мангушському відділенні поліції Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області. Позивач був звільнений та виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення Мангушському відділенні поліції Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області наказом від 30.09.2020 року № 416о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 «за власним бажанням». Під час проходження служби в Національній поліції України позивач отримав статус «Учасника бойових дій». На час прийняття наказу про звільнення позивача з лав Національній поліції України, фінансова служба ГУ НП в Донецькій області не провела з позивачем усі необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як «Учаснику бойових дій», передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В червні 2020 року позивач звернувся з заявою від 16.06.2021 року до ГЦ НП в Донецькій області, в якій просив провести розрахунки та виплати позивачу грошову компенсацію за невикористані дні соціальної (додаткової) відпустки, як «Учаснику бойових дій», за період з 2018 по 2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 30.09.2020 року. В липні 2021 року листом від 08.07.2021 року № К-114/26/02-2021 року з ГУ НП в Донецькій області позивачу на заяву від 15.06.2021 року надійшла відповідь в якій зазначено, що в нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної (додаткової) відпустки, як «Учаснику бойових дій», за період з 2018 по 2020 роки відмовлено. Позивач вважає бездіяльність відповідача такою, яка не відповідає нормам діючого законодавства, а також грубо порушує її законні права та інтереси, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне. Позивач проходив службу в органах Національної поліції України. Рішенням комісії з питань визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції від 01.06.2018 року № 3/І/V/34 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій. Головним управлінням національної поліції в Донецькій області видано посвідчення учасника бойових дій від 21.06.2018 року серії НОМЕР_2 . Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIIIнаказом ГУ НП в Донецькій області від 30.09.2020 року № 416о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 30 вересня 2020 року. У вересні та жовтні 2020 року з позивачем проведено повний розрахунок. В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в донецькій області з питання виплати грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки, як учаснику бойових дій за 2018-2020 роки, та отримав відповідь про відмову у задоволені вимог. Також, відповідачем зазначено, що протягом особливого періоду військовослужбовці - учасники бойових дій, не набувають права на додаткову відпустку, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідач вважає, що оскільки додаткова відпустка учасникам бойових дій відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» не має обов`язкового щорічного характеру, вона не надається у наступному році у разі її невикористання в минулому році, зокрема і при звільненні з військової служби в порядку, передбаченому пунктом 15 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки для учасників бойових дій відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може виплачуватися, оскільки відпустка, на яку військовослужбовець не набув права, не може вважатися невикористаною. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для вказаної категорії осіб, що підтверджується посвідченням від 21.06.2018 року серії НОМЕР_2 (а. с. 12).

Наказом Т.в.о. начальника ГУ НП в Донецькій області від 30.09.2020 року № 416о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції «за власним бажанням» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (а. с. 22).

Відповідно до довідки від 14.09.2021 року № 1257 додаткова відпустка за 2018-2020 роках ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, не надавалася, грошова компенсація за невикористані дні вказаної відпуски, не виплачувалася (а. с. 39-40).

16.06.2021 року позивач звернувся з заявою до ГЦ НП в Донецькій області, в якій просив провести розрахунки та виплати позивачу грошову компенсацію за невикористані дні соціальної (додаткової) відпустки, як «Учаснику бойових дій», за період з 2018 по 2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 30.09.2020 року (а. с. 8).

В липні 2021 року листом від 08.07.2021 року № К-114/26/02-2021 року з ГУ НП в Донецькій області позивачу на заяву від 15.06.2021 року надійшла відповідь в якій зазначено, що в нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної (додаткової) відпустки, як «Учаснику бойових дій», за період з 2018 по 2020 роки відмовлено (а. с. 9).

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні соціальної відпуски, останній звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За змістом статті 4 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У відповідності до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Приписами статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів (пункт 17 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець (пункт 18 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до статті 1 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється.

Відповідно до частини восьмої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» . Так, відповідно до абзацу третього частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Суд зазначає, що норми Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 2018 року по 2020 рік.

Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в рішенні Верховного Суду від 16 травня 2019 року у зразковій справі № 620/4218/18.

Окрім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, позивач, як учасник бойових дій, має право на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами частини першої статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем доведено правомірність своїх вимог. Натомість відповідачем не доведено у встановленому законом порядку правомірності невиплати позивачеві грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивача звільнено від їх сплати в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 вересня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 вересня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 29 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров