Справа № 420/2916/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2916/19
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса

27 лютого 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.

секретар судового засідання Ндашковська Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, за участю третьої особи Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправним та нечинним рішення від 21.12.2017 року № 422 з додатком № 31,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, за участю третьої особи Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправним та нечинним рішення від 21.12.2017 року № 422 з додатком № 31.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради №422 з додатком до нього за №31 є протиправним, тому що воно не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року, якою встановлений «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових споруд та прибудинкових територій», що була чинною на час постановлення вказаного рішення.

27.02.2020р. (вхід.№ 8940/20) представником позивачки до Одеського окружного адміністративного суду було надано заяву про уточнення позовних вимог, у якій уточнено підстави позову та вказано про незгоду з усіма складовими тарифу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області від 21.12.2017 року № 422 в частині встановлення тарифу на послуги з утримання житлового будинку і прибудинкової території для населення по АДРЕСА_1 , з ПДВ для квартир 2-го поверху і вище, без прибирання сходових кліток у розмірі 5,12 грн., зазначеного у додатку №31. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, виконавчий комітет Чорноморської міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції під час ухвалення вищевказаного рішення норм матеріального та процесуального права.

У своїх доводах апелянт зазначає, що приймаючи рішення № 422 від 21.12.2017 року відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формувались відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року. Апелянт наголошує на тому, що згідно п. 2 Порядку №869, до складу тарифу на послуги було включено плановий прибуток та податок на додану вартість, які визначають понад розмір усіх сукупних планових (нормативних) витрат, пов`язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Щодо відсутності у розрахунку тарифу на послуги обґрунтування тарифів на вивезення твердих побутових та великогабаритних відходів, в апеляційній скарзі зауважено, що відповідно до положень Порядку передбачено можливість виконання окремих чи усіх послуг, які входять до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на умовах субпідряду (тобто, за допомогою суб`єктів господарювання різних форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг на умовах субпідрядних договорів з виконавцями). Апелянт звертає увагу, що вартість робіт субпідрядника обумовлюється у договорі. Так, між МУЖКГ та виконавцем послуг з вивезення твердих побутових та великогабаритних відходів було укладено Договір від 29.12.2017 року №1/417 «Про надання послуг із збирання та вивезення твердих побутових відходів», та Договір від 29.12.2017 року №1/418 «Про надання послуг із збирання та вивезення великогабаритних відходів», в яких зазначено вартість послуги, норма накопичення, кількість мешканців та інші показники, які впливають на роботу субпідрядника. Апелянт також зазначає, що тариф згідно додатку № 31 до спірного у справі рішення було розраховано у розмірі 5,12 грн./кВ.м. в місяць для споживачів по АДРЕСА_1 встановлено без прибирання сходових кліток через відсутність письмової згоди більше 50% власників квартир будинку на оплату прибирання сходових кліток, та розраховується наступним чином: 5,6079 (сума без ПДВ) *1,2 = 6,73 грн./кв.м. в місяць (з ПДВ)- (1,2872 (прибирання сходових кліток) *1,05 = 5,12 грн./кв.м. в місяць. Крім того, на думку апелянта не є завищеною тариф на послуги з енергопостачання ліфтів, адже був обґрунтований фактичними показниками приладу обліку. Окремо апелянт зауважив також на наявності у відповідача повноважень для встановлення чи коригування тарифів.

15.05.2021р. (вхід.№ 9615/21) від позивача у справі до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю заперечуються доводи апелянта з тих підстав, що апелянтом жодним чином не вказує про порушення судом першої інстанції норм права при ухваленні рішення у даній справі, не вказується про неповне з`ясування обставин судом, або про наявність інших передбачених законом підстав для скасування рішення суду попередньої інстанції. До того ж, позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що у ході розгляду даної справи у суді першої інстанції, відповідачем не було надано ані відзиву на позовну заяву ані будь-яких інших письмових незгод з заявленими ОСОБА_1 вимогами. Апелянтом не спростовано жодних висновків суду першої інстанції у своїй скарзі. за вказаного, позивачка просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а судове рішення залишити без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2021р. зупинено провадження у даній справі № 420/2916/19 - до вирішення справи Одеським окружним адміністративним судом № 420/686/20 за адміністративним позовом Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, про визнання протиправними та скасування акту перевірки №5542 від 17.12.2019р. та припису №1188 від 20.12.2019р. та набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021р. провадження у справі поновлено.

У відкритому судовому засіданні, яке відбулось 19.10.2021р., представником апелянта було зазначено про зміну повної назви Чорноморської міської ради Одеської області на повну назву Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області, що враховується колегією суддів при апеляційному розгляді справи. Також, згідно наданих представником апелянта пояснень, будь-яких інших змін окрім повної назви Чорноморської міської ради Одеської області (як-то коду ЄДРПОУ чи інш.) не відбулось.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області в грудні 2018 року звернулося до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 15347 грн. 86 коп., яка утворилася станом на 30.11.2018 року, та судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підтвердження доказів заборгованості за житлово-комунальні послуги КП «Міське управління житлово-комунального господарства», надало до Іллічівського міського суду Одеської області рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 21.12.2017 року за №422 «Про встановлення тарифів для населення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надаються Комунальним підприємством «Міське управління житлово-комунального господарства» з додатком №31.

Згідно цього рішення виконавчим комітетом Чорноморської міської ради були встановлені нові тарифи на утримання, зокрема житлового будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території. На підставі цього рішення, КП «Міське управління житлово-комунального господарства» нараховувало Позивачу житлово-комунальні послуги на утримання будинку і прибудинкової території за встановленими тарифами.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Відповідача, Позивач звернулась із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині, яка порушує права позивача, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття оскаржуваного рішення № 422 від 21.12.2017р. відповідачем було порушено вимоги Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011р. № 869, окремі складові тарифу на УБСПТ безпідставно завищені або необґрунтовані.

Колегія суддів висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивачки вважає правильним, виходячи з наступного.

Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини першої статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема власні (самоврядні) повноваження встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України), транспортні та інші послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №1875 - IV від 24 червня 2004 року (далі - Закон №1875 - IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII (надалі Закон № №2189-VIII), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону №2189-VIII, "державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на таких принципах:1) забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів;2) створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій;3) забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування, досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на виробництво таких послуг;4) регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей;5) забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо;6) дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

Так, предметом оскарження у цій справі є Рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області за №422 від 21.12.2017 «Про встановлення тарифів для встановлення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, які надаються комунальним підприємством «Міське управління житлово-комунального господарства».

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником 2/3 частин кВ. АДРЕСА_2 . Іншим співвласником 1/3 частини цієї квартири є ОСОБА_2 .

Третя особа у справі - КП «Міське управління житлово-комунального господарства» виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області надає комунальні послуги на утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території.

Рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області за №422 від 21.12.2017 року та додатком до цього рішення №31 була встановлена вартість житлово-комунальних послуг з утримання житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі цього рішення, КП «Міське управління житлово-комунального господарства»» нарахувало Позивачу заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг та звернулося до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості(цивільна справа №501/3621/18, провадження №2/501/1719/18). У якості доказу правильності нарахування житлово-комунальних послуг на утримання будинку і при будинкової території КП «Міське управління житлово-комунального господарства» надало до суду рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області за №422 від 21.12.2017 року з додатком до цього рішення №31.

На думку ОСОБА_1 оскаржуване рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області за №422 від 21.12.2017 року з додатком №31, не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року, якою затверджено «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових споруд та прибудинкових територій» (надалі Порядок № 869, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В свою чергу, апелянт у своїй скарзі наголошує на тому, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формувались у чіткій відповідності до вимог вищезгаданого Порядку № 869.

Суд вважає доводи апелянта в частині обґрунтованості прийняття оскаржуваного позивачем рішення неправильними,виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що згідно додатку №31 до рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 21.12.2017 року № 422, зокрема, до складу тарифу включено наступні послуги: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток; вивезення та захоронення побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: водопостачання, водовідведення, гаряче водопостачання, централізоване опалення, електропостачання; дератизація; дезінсекція; поточний ремонт; обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування вентканалів і димоходів; прибирання підвалів; освітлення місць загального користування; енергопостачання ліфтів; плановий прибуток 5%.

Так, згідно вказаного додатку № 31 до рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 21.12.2017р. № 422, тариф з ПДВ для квартир другого поверху і вище (грн.. на м2 в місяць) складає 6,73 грн. та, згідно наведеного апелянтом у скарзі розрахунку, розраховується наступним чином: - 5,6079*1,2 = 6,73 грн./кВ.м. в місяць.

При цьому, тариф з ПДВ для квартир другого поверху і вище без прибирання сходових кліток (грн. на 1 м2 в місяць), з яким позивачка ОСОБА_1 не згодна, становить 5,12 грн./м.кв. та згідно наведеного у скарзі апелянтом розрахунку вираховується наступним чином: 6,73- (1,2872*1,2)*1,05 = 5,12 грн./кВ.м. в місяць.

Як вбачається із деталізованих розрахунків щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення та перелік складових послуг на 2018 рік по житл.будинку по АДРЕСА_1 , в них наведено безпосередні складові витрат, зокрема, загальна площа приміщень-всього, квартир житлового будинку, нежитлових приміщень вбудованих і прибудов окремо стоячих;нормативна чисельність, зарплата двірників,прибиральниць, єдиний внесок, матеріальні витрати, накладні витрати, земельний податок, кількість населення, норми утворення відходів, обсяги відходів, тариф на вивезення відходів, затрати на вивезення відходів, кількість ліфтів, вартість обслуговування, затрати в рік, чисельність робітників, кількість квартир, тощо та одиниці виміру.

Колегія суддів зазначає, що державне регулювання цін/тарифів базується, зокрема, на принципі відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Тобто, встановлюючи тарифи на утримання будинків і прибудинкових споруд та прибудинкових територій (даліУБСПТ), відповідач зобов`язаний був виходити із загальної вартості послуг, розрахованих на економічно обґрунтованих нормативних витратах з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість (або єдиного податку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яким визначено механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 869, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку) (п. 3 Порядку №869).

В сил вимог п. 5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (у редакції, що діяла на час видання оскаржуваного розпорядження) калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до п. 7 Порядку № 869 витрати з прибирання прибудинкової території (ручним та механізованим способами) (Впт) визначаються за формулою:

Впт= (Вр + Вм) : Пз,

Вр = Оз + Вф + Н + М + І,

Вм = ( Ппт х Нпрт ) х Вм1,

де Вр - витрати з прибирання прибудинкової території без залучення спеціалізованих машин (механізмів) (ручним способом); Вм - витрати з прибирання прибудинкової території із залученням спеціалізованих машин (механізмів) (механізованим способом); Пз - сумарна загальна площа (зазначена у технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (якщо в технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) не відображені та невідкореговані площі, необхідні для розрахунку тарифу на послуги, застосовуються площі, які зазначені в актах, складених за результатами проведених обмірів житлового фонду); Оз - заробітна плата; Вф - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; Н - накладні витрати; М - матеріальні витрати; І - обов`язкові платежі до бюджету; Ппт - площа прибудинкової території, яка прибирається механізованим способом; Нпрт - норматив (норма) прибирання одиниці площі прибудинкової території спеціалізованими машинами (механізмами);

Відповідно до п. 8 Порядку № 869 витрати з прибирання сходових кліток (ручним та механізованим способами) (Вс) визначаються за формулою:

Вс = (Вр + Вм) : Пзжн,

Вр = Оз + Вф + Н + М + І,

Вм = (Пск х Нпрс) х Вм1,

де Вр - витрати з прибирання сходових кліток без залучення спеціалізованих машин (механізмів) (ручним способом); Вм - витрати з прибирання сходових кліток із залученням спеціалізованих машин (механізмів) (механізованим способом); Пзжн - сумарна загальна площа (зазначена у технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку), які мають окремі виходи безпосередньо на сходові клітки, що влаштовані з урахуванням вимог державних будівельних норм та зазначені у технічних паспортах на нежитлові приміщення (якщо в технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) не відображені та невідкореговані площі, необхідні для розрахунку тарифу на послуги, застосовуються площі, які зазначені в актах, складених за результатами проведених обмірів житлового фонду); Пск - площа сходових кліток, яка прибирається механізованим способом; Нпрс - норматив (норма) прибирання одиниці площі сходових кліток спеціалізованими машинами (механізмами); Вм1 - вартість машино-години роботи спеціалізованих машин (механізмів).

Згідно з п. 9 Поряду №869, витрати з вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення), нараховані для фізичних осіб, реєстрація місця проживання яких здійснена за адресою житлового будинку (гуртожитку), (Вфо) визначаються за формулою

Вфо = (Втв + Ввв+ Врв + Врі + Н) : Пзж,

де Пзж - сумарна загальна площа (зазначена у технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) (якщо в технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) не відображені та невідкореговані площі, необхідні для розрахунку тарифу на послуги, застосовуються площі, які зазначені в актах, складених за результатами проведених обмірів житлового фонду); Втв - вартість вивезення твердих відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення).

Витрати з вивезення побутових відходів, що утворилися в результаті діяльності підприємств, установ та організацій, які розташовані в нежитлових приміщеннях житлового будинку (гуртожитку), (Впо) не включаються у розрахунок нормативних витрат, пов`язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій для власників квартир (житлових приміщень у гуртожитку), і визначаються окремо для кожного підприємства, установи та організації залежно від виду діяльності за формулою

Впо = (НпохКорхТпо: Пзж,

де Нпо - норма вивезення побутових відходів у куб. метрах на місяць, що затверджується органом місцевого самоврядування, для підприємств, установ та організацій, які розташовані у нежитлових приміщеннях житлового будинку (гуртожитку), на одиницю розрахунку (місце в готелі, робоче або учнівське місце, 1 кв. метр площі тощо); Кор - кількість таких одиниць розрахунку; Тпо - тариф на вивезення 1 куб. метра побутових відходів (без урахування податку на додану вартість), встановлений органом місцевого самоврядування; Пзн - загальна площа нежитлових приміщень, в яких розташоване підприємство, установа або організація.

Витрати з прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі (Вт), як визначено п. 10 Порядку №869 визначаються за формулою

Вт = (Оз + Вф + Н + М + І) : Пз.

Згідно з п. 11 Порядку №869, витрати з технічного обслуговування ліфтів (Влз) визначаються за формулою

Влз = (Вл х Кл + Н) : Пзл,

де Вл - вартість обслуговування (без електроенергії) одного ліфта з розрахунку на місяць (обчислюється відповідно до Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, затвердженого Мінрегіоном); Кл - кількість ліфтів у житловому будинку (гуртожитку); Пзл - сумарна загальна площа квартир (житлових приміщень у гуртожитку), нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) (крім квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) першого поверху).

Як встановлено пунктами 12-16 Порядку №869, витрати з обслуговування систем диспетчеризації (Всд) визначаються за формулою:

Всд = (Оз + Вф + Н + М + І) : Пз.

Витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо.

Витрати з дератизації (Вдр) визначаються за формулою

Вдр = (Пп х Тдр + Кс х Тк + Н) : Пз,

де Пп - площа підвалу (першого поверху) житлового будинку (гуртожитку); Тдр - середньомісячний тариф на проведення дератизаційних робіт (на 1 кв. метр площі дератизації); Кс - кількість сміттєприймальних камер будинку; Тк - середньомісячний тариф на проведення дератизаційних робіт в одній сміттєприймальній камері будинку.

Водночас, середньомісячний тариф на проведення дератизаційних робіт визначається за калькуляцією відповідної санітарно-епідеміологічної служби.

Витрати з дезінсекції (Вді) визначаються за формулою

Вді = (Тді х Пп + Н) : Пз,

де Тді - вартість проведення робіт з дезінсекції, визначена згідно з калькуляцією відповідної санітарно-епідеміологічної служби (на 1 кв. метр площі).

Витрати з обслуговування димових та вентиляційних каналів (Вдвк) визначаються за формулою

Вдвк = Вд + Вв,

де Вд - витрати на обслуговування димових каналів; Вв - витрати на обслуговування вентиляційних каналів;

Вд = (Оз + Вф + Н + М + І) х Дфд : (Пз х Дкд),

де Дкд - нормативна кількість димових каналів; Дфд - фактична кількість димових каналів;

Вв = (Оз + Вф + Н + М + І) х Дфв : (Пз х Дкв),

де Дкв - нормативна кількість вентиляційних каналів; Дфв - фактична кількість вентиляційних каналів.

Вартість робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, електропостачання ліфтів, підкачування води), систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності інших внутрішньобудинкових інженерних систем, не зазначених у пунктах 13 і 18 цього Порядку, у разі виконання таких робіт виконавцем визначається за формулою, наведеною в пункті 10 цього Порядку (п. 17 Порядку №869).

За приписами п. 23 Порядку №869, витрати з енергопостачання для ліфтів (Ве) визначаються за формулою

Ве = (Не х Те х Кл + Н) : Пзл,

де Не - середня кількість електроенергії для одного ліфта з розрахунку на місяць; Те - тариф на 1 кВт·г електроенергії.

Пунктами 33-35 Порядку №869 врегульовано питання розрахунку планового прибутку, згідно з якими, рівень рентабельності визначається з урахуванням необхідності сплати податку на прибуток підприємств та спрямування частини коштів, отриманих як прибуток, на технічне переоснащення підприємств.Виконавці під час виконання робіт можуть у разі потреби здійснювати перерозподіл витрат у структурі тарифів на послуги без зміни загального обсягу таких витрат та з урахуванням фактичної вартості наданих послуг у межах встановлених тарифів.Кошти, зекономлені підприємством у результаті здійснення заходів з модернізації інженерних систем і енергозбереження, використовуються для подальшого технічного переоснащення, модернізації такого підприємства, а також енергозбереження.

Пунктами 36-38 Порядку № 869 врегульовано питання коригування тарифів на послуги, якими передбачено зокрема, що метою коригування тарифів, що розраховуються згідно з цим Порядком, є забезпечення відшкодування у повному обсязі економічно обґрунтованих планованих витрат, що враховуються під час визначення повної собівартості послуг, планованого прибутку та податку на додану вартість.

Механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження механізму коригування тарифів на послуги.

Коригування тарифів на послуги здійснюється за формулою

Тск= Тдк х Кзв,

де Тск - скоригований тариф; Тдк - тариф, що діє на момент коригування; Кзв - коефіцієнт зміни витрат, пов`язаних з наданням послуг.

Коефіцієнт зміни витрат, пов`язаних з наданням послуг, визначається за формулою

Кзв = 1 + Пзп х (Взн - Взд) : Взд + Пел х (Тен - Тед) :Тед + Ппал х (Цпн - Цпд) : Цпд + ?[Пм х (Цмн - Цмд) : Цмд] + ?[Псп х (Всн - Всд) : Всд],

де Пзп - питома вага витрат із заробітної плати і сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у структурі діючого тарифу на послуги; Взн - витрати із заробітної плати і сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Взд - витрати із заробітної плати та сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на дату встановлення діючого тарифу на послуги; Пел - питома вага витрат з електроенергії у структурі діючого тарифу на послуги; Тен - тариф на електроенергію з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу; Тед - тариф на електроенергію на дату встановлення діючого тарифу; Ппал - питома вага витрат із закупівлі пально-мастильних матеріалів у структурі діючого тарифу; Цпн - ціна пально-мастильних матеріалів з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Цпд - ціна пально-мастильних матеріалів на дату встановлення діючого тарифу на послуги; Пм - питома вага витрат на матеріали, комплектувальні вироби, обладнання у структурі діючого тарифу на послуги; Цпн - ціна на матеріали, комплектувальні вироби, обладнання з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Цпд - ціна на матеріали, комплектувальні вироби, обладнання на дату встановлення діючого тарифу на послуги; Псп - питома вага витрат на оплату послуг субпідрядників у структурі діючого тарифу на послуги; Всн - вартість послуг субпідрядників з розрахунку на місяць, у якому здійснюється коригування діючого тарифу на послуги; Всд - вартість послуг субпідрядників на дату встановлення діючого тарифу на послуги.

Проаналізувавши наведені норми, якими регулюється порядок встановлення/коригування тарифі на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, колегія суддів перш за все звертає увагу на те, що під час визначення усіх складових тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з зазначеним Порядком № 869 за вказаними вище формулами, калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

За приписами зазначеного вище Порядку № 869, сумарна загальна площа визначається на підставі технічного паспорту житлового будинку (гуртожитку), квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку). Якщо в технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) не відображені та невідкориговані площі, необхідні для розрахунку тарифу на послуги, застосовуються площі, які зазначені в актах, складених за результатами проведених обмірів житлового фонду.

З наведеного можна зробити висновок про те, що наявність технічних паспортів на будинки та інших відповідних документів на прибудинкові території є обов`язковою умовою при формуванні тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а якщо в технічному паспорті житлового будинку (гуртожитку) не відображені та не відкориговані площі, необхідні для розрахунку тарифу на послуги, застосовуються акти, складені за результатами проведених обмірів житлового фонду.

Між тим, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутній технічний паспорт будинку АДРЕСА_1 , у підтвердження дійсних площ, що необхідні для розрахунку тарифу на послуги у відповідності до Постанови №869.

Матеріали справи також не містять відомостей, що такий документ надавався виконкому Чорноморської міської ради для встановлення тарифів для населення на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Які надаються комунальним підприємством «МУЖКГ».

Дислокація житлового фонду КП «МУЖКГ» (том 3 а.с.8-10зв.), наявна у справі оцінюється апеляційним судом критично, оскільки така не є належним та достатнім доказом. До того ж, Порядком №869 такого та інших способів визначення площ, які використовуються для формування тарифів, не передбачено.

Будь-яких документів, які б стосувалися прибудинкових територій, матеріали справи також не містять.

Отже, проаналізувавши кожен із наданих апелянтом детальних розрахунків по кожній складовій тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій згідно рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради № 422 від 21.12.2017р. згідно з додатком № 31, по вул. Олександрійська, 24, колегія суддів вбачає, що відповідачем у тарифах на прибирання прибудинкової території, прибирання сходових клітин, вивезення та захоронення твердих побутових відходів технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення та їх складові, обслуговування систем диспетчеризації, прибирання підвалів тощо, хоча формально й було розраховано по формулам, згідно вимог Порядку № 869 щодо визначення цих складових тарифу, однак, з урахуванням того, що деякі із наведених складових тарифу, вираховуються виходячи в тому числі зі значень загальних площ тих чи інших приміщень, - у даному випадку не є можливим підтвердити правильність встановлених оскаржуваним у справі рішенням відповідача усіх складових тарифу, з огляду на відсутність технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 , або актів, складених за результатами проведених обмірів житлового фонду, як це передбачено Порядком № 869.

До того ж, як свідчать матеріали справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, що підстави для встановлення тарифу на УБСПТ, а саме зменшення збитковості Комунального підприємства «Міське-управління житлово-комунального господарства» з утримання житлового фонду, недопущення зниження якості послуг та погіршення технічного стану житлових будинків - не відповідали вимогам п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року, згідно якої тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Такі підстави не узгоджуються також і з приписами п. 36 Порядку №869 щодо мети коригування тарифів.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що встановлення нових тарифів станом на грудень 2017 року було пов`язане з підвищенням мінімальної заробітної плати з 3200 грн. до 3723 грн., збільшенням вартості обслуговування ліфтів на 24%, збільшенням вартості послуг з вивезення побутових відходів на 40%, та включенням до цього тарифу вартості робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, оскільки тарифи на УБСПТ були встановлені рішенням Виконавчого комітету Чорноморської міської ради у березні 2013 року, тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до розділу «Коригування тарифів на послуги» ПКМУ №869 від 01.06.2011 року, відповідач зобов`язаний був не встановлювати нові тарифи на УБСПТ, які вже були встановлені, а скоригувати їх у разі зміни ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), у разі зміни рівня заробітної плати, Генеральної та галузевої угод, ціни на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси, або ж встановити новий тариф на нові послуги, які з`явились.

При цьому, судова колегія окремо звертає увагу на те, що при формуванні складової тарифу на УБСПТ, відповідачем була завищена послуга на витрати з електропостачання ліфтів, а саме: було необґрунтовано включена електроенергія для одного ліфта в обсязі 850,86 кВт/год замість економічно обґрунтованого обсягу 267 кВт/год, розрахованого на підставі фактичних даних показників приладу обліку електричної енергії за попередній (базовий) період (з 3 кварталу 2016 року до 3 кварталу 2017 року).

Вказане повністю підтверджено судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі №420/686/20, яке набрало законної сили 30.07.2021р.

Так, у межах даної справи спірним було питання правомірності та обґрунтованості винесення Головним управлінням Держпродспоживлсужби в Одеській області припису № 1188 від 20.12.2019 року щодо виконання КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, винесений на підставі акту перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, проведеної за зверненням фізичної особи щодо необґрунтованих тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «МУЖКГ» мешканцям багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому також мешкає ОСОБА_1 .

Як встановлено ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що тариф на послуги з дератизації та дезінсекції встановлено без дотримання вимог Порядку № 869, оскільки як вказано у п. 14 Порядку № 869, середньомісячний тариф на проведення дератизаційних робіт, як складова для визначення тарифу по формулі, визначається за калькуляцією відповідної санітарно-епідеміологічної служби, а вартість проведення робіт з дезінсекції, визначається згідно з калькуляцією відповідної санітарно-епідеміологічної служби (на 1 кв. метр площі). Однак, відповідачем не надано калькуляції відповідної санітарно-епідеміологічної служби для визначення тарифу на проведення дератизаційних робіт та вартості проведення робіт з дезінсекції.

Водночас, є на переконання колегії суддів хибним зауваження суду першої інстанції про те, що у тарифі на УБСПТ, відповідачем всупереч постанові КМУ № 869 від 01.06.2011 року включений плановий прибуток у розмірі 5%, адже п. 2 Порядку №869 прямо передбачено включення до тарифу планового прибутку.

Судова колегія також не погоджується з твердженням суду першої інстанції про невідповідність загального розміру тарифу на УБСПТ з ПДВ для квартир другого поверху і вище без прибирання сходових кліток у розмірі 5,12 грн. за 1 кв. метр житлової площі квартири - вартості складових цього тарифу, яка визначена у додатку №31 до рішення виконкому, яке оскаржується (вартість складових тарифу становить 5,6126 грн.), оскільки як свідчать надані апелянтом розрахунки у апеляційній скарзі, перевірені апеляційним судом, з урахуванням ПДВ тариф складає саме 5,12 грн. Та, апеляційний суд наголошує, що ця сума була розрахована вже з урахуванням податку на додану вартість, не зважаючи на те, що у складових загального розрахунку його не було зазначено.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи усе наведене вище, проаналізувавши кожен з доводів сторін, апеляційний суд прийшов висновку, що рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області №422 від 21.12.2017 року з додатком до рішення №31 щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги житлового будинку АДРЕСА_3 , - не можна вважати законним, оскільки його прийнято всупереч вимогам Порядку № 869.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області від 21.12.2017 року № 422 в частині, яка порушує права ОСОБА_1 , а саме - встановлення тарифу на послуги з утримання житлового будинку і прибудинкової території для населення по АДРЕСА_1 , з ПДВ для квартир 2-го поверху і вище, де вона мешкає, без прибирання сходових кліток у розмірі 5,12 грн., зазначеного у додатку №31, - є правильним.

Загалом, доводи апеляційної скарги не містять жодних доводів в обґрунтування підстав для скасування рішення суду першої інстанції, не містить посилань про неповноту встановлених обставин справи, тощо, є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі №420/2916/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, за участю третьої особи Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправним та нечинним рішення від 21.12.2017 року № 422 з додатком № 31 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 28 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Осіпов Ю.В.