Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 жовтня 2021 року м. ПолтаваЗП/440/17/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву директора Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради до Диканської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.10.2021 до суду за підписом директора Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради надійшла заява про забезпечення позову в порядку статей 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України до подання позовної заяви шляхом зупинення дії рішення Диканської селищної ради від 12.10.2021 №1.

Вищезазначена заява обґрунтована твердженням про те, що 12.10.2021 року відбулося пленарне засідання дев`ятнадцятої сесії Диканської селищної ради восьмого скликання, на якому було прийнято рішення №1 "Про надання громадянам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність, які розташовані на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області" щодо земельних ділянок, розташованих в межах території Регіонального ландшафтного парку "Диканський". Заявник вказував, що земельні ділянки, про які йде мова у рішенні №1 від 12.10.2021, належать до земель природно-заповідного фонду України та згідно Проекту організації території, охорони та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів Регіонального ландшафтного парку "Диканський" відносяться до сіножатей та пасовищ. Ці земельні ділянки знаходяться в зоні регульованої рекреації Регіонального ландшафтного парку "Диканський". Відповідно до п. 4.7. "Положення про КУ ПЗФ РЛП "Диканський" Полтавської обласної ради" зона регульованої рекреації Парку призначена для короткострокового відпочинку, оздоровлення населення, огляду особливо мальовничих і пам`ятних місць. Пунктом п. 4.10. визначено, що на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території Парку. Зазначав, що особливість правового режиму земель природно-заповідного фонду полягає в забороні здійснення на землях природно-заповідного фонду будь-якої діяльності, що суперечить цільовому призначенню або може негативно впливати на стан об`єктів природно-заповідного фонду. Наголошував на тому, що необхідність забезпечення позову полягає у недопущенні реалізації громадянами, вказаними у рішенні ради від 12.10.2021, права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, і як наслідок - розроблення ними проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь та розорення луків та пасовищ, які належать до території природно-заповідного фонду.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику учасників справи, у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних відносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа звернувшись з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність, у свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ініціатор звернення посилався на те, що земельні ділянки, на які рішенням Диканської селищної ради №1 від 12.10.2021 надано дозволи на розробку проектів землеустрою, належать до земель природно-заповідного фонду України та згідно Проекту організації території, охорони та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів Регіонального ландшафтного парку "Диканський" відносяться до сіножатей та пасовищ. Дані земельні ділянки знаходяться в зоні регульованої рекреації Регіонального ландшафтного парку "Диканський".

Позивач вважає, що відповідач має реальну можливість та безперешкодний доступ передати такі земельні ділянки у власність третім особам.

Оцінюючи повідомлені заявником обставини, суд вказує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є тільки первинною стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №826/5735/16). Проте отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом, про що Велика Палата Верховного Суду зазначила у постановах від 23.01.2019 у справі №308/10112/16-а, від 18.12.2019 у справі №160/4211/19.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що припущення директора Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради щодо ймовірного набуття прав на спірні земельні ділянки іншими особами не може бути підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки до моменту оформлення третіми особами права власності на спірні земельні ділянки закон не містить будь-яких заборон щодо можливості претендувати на її зайняття іншими особами. Тож ймовірна наявність самого лише дозволу на розробку проекту землеустрою щодо такої земельної ділянки ще не свідчить про порушення прав Комунальної установи природно-заповідного фонду Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради, оскільки такий дозвіл не передбачає автоматичної передачі права власності на відповідну земельну ділянку.

Відомостей, які б свідчили про можливість негайної та невідкладної передачі права власності на зазначену земельну ділянку іншим особам, до суду не надано.

При цьому суд вказує, що на підтвердження аргументів, викладених у заяві про забезпечення позову директором Комунальної установи природно-заповідного фонду Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради, не вказано у заяві й не надано до суду належних доказів, які б підтверджували обставини, вказані представником у заяві та які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, а також того, що без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим захист цих прав свобод та інтересів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Навіть у разі встановлення у подальшому судом протиправності відповідного рішення Диканської селищної ради права позивача, як і охоронювані землі, на даний час не перебувають під загрозою негайного порушення.

Захист права позивача повно та достатньо може бути здійснено шляхом розгляду та прийняття рішення у адміністративній справі за відповідним позовом.

Вжиття невідкладних заходів забезпечення позову в даному разі не є виправданим.

Крім того, суд має вказати, що директором Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради не надано до суду жодних підтверджуючих доказів того, що земельні ділянки, на які Диканською селищною радою громадян надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, належать до земель природно-заповідного фонду України та згідно Проекту організації території, охорони та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" відносяться до сіножатей та пасовищ.

Таким чином, у суду відсутні докази, на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свою заяву про забезпечення адміністративного позову.

А відтак, у задоволенні заяви директора Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву директора Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської обласної ради про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков