Справа № 420/15379/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
27 жовтня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо несплати суми компенсації вартості за не отримане речове майно та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду 26 серпня 2021 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо несплати ОСОБА_1 суми компенсації вартості за неотримане речове майно;
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме:
- не зазначено вірне найменування відповідача по справі;
- не надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.;
- не надано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що постанова Верховного Суду у справі №480/3105/19 не містить правового висновку про те, що правовідносини з виплати компенсації грошового забезпечення відносяться до відносин зі звільнення публічної служби. Також, позивач зазначає, що до спору, який виник через деякий час після звільнення не застосовуються положення ч.5 ст.122 КАС України, бо особа вже давно звільнена, а строк обраховується з дати отримання заяви у військовій частині та є загальним 6 місяців.
Оцінюючи доводи, наведені позивачем обставини в заяві про відкриття провадження у справі для поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Як було встановлено судом, предметом спору, для вирішення якого позивач звернувся до суду, є правомірність не виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частинами першою, п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Цією ж статтею встановлений спеціальний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, що становить місячний строк.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та наказом №136 від 01.07.2021 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Також, судом встановлено, що на час звільнення 01.07.2021 року позивачу було надано довідку №21 про вартість майна, що належить до видач ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що саме з моменту виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у позивача розпочинається місячний перебіг строку звернення до адміністративного суду з приводу оскарження бездіяльності відповідача щодо несплати суми компенсації вартості за неотримане речове майно.
Однак до суду з даним адміністративним позовом позивач звернувся лише 19.08.2021 року засобами поштового зв`язку, тобто понад місячний строк, що передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.
При цьому, зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232, висновується, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.
Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.
Варто також мати на увазі, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.
Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.
Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно, суд вважає, що таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.
Суд зазначає, що стаття 116 КЗпП оперує поняттям "всі суми, що належать працівнику", а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.
Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.
Отже, компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.
Враховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Суд зазначає, що позивач не надав суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не були усунені недоліки позовної заяви.
Згідно з вимогами п.1 ч.4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставинах, в силу п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо несплати суми компенсації вартості за не отримане речове майно та зобов`язання вчинити певні дії слід визнати неподаним та повернути позивачу.
Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.169 КАС України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність щодо несплати суми компенсації вартості за не отримане речове майно та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов