Справа № 160/4229/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4229/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року (суддя Кучма К.С.) у справі №160/4229/21 за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року по вищезазначеній справі позовну заяву ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua/rishennva-gromadi/rishennya-4-sesiyi-ukrayinskoyi-silskoyi-radi-vid-12012021 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №118-04/VІІІ від 12.01.2021 року "Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ";

- у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання бездіяльності протиправною відмовлено.

23.06.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява, в якій він просив ухвалити додаткове рішення у справі №160/4229/21, яким стягнути з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 12 100 грн. Дана заява мотивована тим, що 20.04.2021 року ним через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ЄСІТС) - "Електронний суд" було подано до суду заяву про неможливість надання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до вирішення справи по суті. Причиною неможливості надання доказів було те, що він є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду і за станом здоров`я не міг своєчасно прийняти обсяг робіт виконаних адвокатом відповідно до договору по справі №160/4229/21 від 22.03.2021 р. Крім того, на момент прийняття рішення по справі у нього були відсутні докази про сплату наданих послуг адвокатом, у зв`язку з чим, судом залишилось не вирішено питання про судові витрати, які він поніс при розгляді справи і які складаються із сплачених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 12100 грн.

Відповідач надав заяву в якій не погоджувався як з можливістю поновлення строку для ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, так і щодо обґрунтованості визначеного розміру витрат, які позивачем заявлено до стягнення.

Зокрема, відповідач зазначав те, що позивачем до судів України подано більше 100 абсолютно аналогічних позовів до суб`єктів владних повноважень, в яких фактично змінюється лише назва суб`єкта владних повноважень; у більшості вказаних справ допомогу надає незмінний адвокат, з незмінним пакетом документів щодо підтвердження надання правової допомоги, що наводить відповідача на думку про фіктивність послуг.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,0грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з наданням останньому правничої допомоги адвокатом, з огляду на надані позивачем докази, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально підтверджено понесені ним витрати, втім такі витрати є завищеними та необґрунтованими у повному обсязі, у зв`язку з чим виходячи із критеріїв співмірності, що визначені частиною 5 статті 134 КАС України, судом зроблено висновок про необхідність стягнення на користь позивача витрат в розмірі 1000 грн. із заявлених до відшкодування 12100,0грн.

З таким судовим рішенням не погодився як позивач так і відповідач, які звернулися з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі позивач посилається на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо завищення витрат на правничу допомогу. Позивач вказує на те, що такі витрати фактично були понесені, понесені у зв`язку з розглядом цієї справи та підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, вартість послуг на правничу допомогу була погоджена між сторонами, у зв`язку з чим їх зменшення судом є необґрунтованим. Позивач вказує на те, що загальна сума витрат на правничу допомогу складає 10500,0грн., а враховуючи те, що позов судом було задоволено частково, то на користь позивача повинно бути стягнуто 5250,0грн.

В апеляційній скарзі відповідач висловлює свою незгоду з висновками суду першої інстанції щодо можливості поновлення строків для подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. З цього приводу відповідач вказує на те, що КАС України передбачає можливість подання заяви про відшкодування витрат після ухвалення рішення лише у тому випадку, якщо відповідну заяву зроблено стороною до закінчення судових дебатів. У спірному випадку, як зазначає відповідач, справа розглядалася за правилами спрощеного провадження, тобто така стадія судового розгляду як судові дебати була відсутня, у зв`язку з чим подання заяви про відшкодування витрат після ухвалення рішення суду по суті є неможливим. Також відповідач не погоджується і з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового відшкодування витрат на правничу допомогу. З цього приводу відповідач зазначає те, що фактично позивачем такі витрати понесені не були, оскільки він раніш звертався з аналогічною позовною заявою, яку було повернуто судом. Тобто, як зазначає відповідач, позовна заява була складена ще до укладення позивачем договору про надання правничої допомоги. Крім цього, відповідач вказує на те, що позивачем подано велику кількість позовів аналогічного характеру, в яких фактично змінюється лише назва суб`єкта владних повноважень; у більшості вказаних справ допомогу надає незмінний адвокат, з незмінним пакетом документів щодо підтвердження надання правової допомоги, що наводить відповідача на думку про фіктивність послуг.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.

Так, за змістом ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, з огляду на положення ч.7 ст.139 КАС України в комплексному тлумаченні з приписами ч.3 ст.143 КАС України, підставами для прийняття додаткового рішення про відшкодування судових витрат є: наявність поважних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, до закінчення судових дебат; зазначення про них у зробленій заяві; подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У спірному випадку стороною позивача було зроблено відповідну заяву у поданій відповіді на відзив на позов. Неможливість подання доказів до закінчення розгляду справи по суті позивач пов`язував зі своїм станом (інвалід І групи) який не дозволяв своєчасно оформити документи щодо наданих послуг правничої допомоги, а також відсутністю доказів щодо фактично понесених витрат на правничу допомогу.

Як зазначає відповідач, оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного провадження, то за відсутності такої стадії судового розгляду як судові дебати, позивач був позбавлений процесуальної можливості подати заяву про відшкодування витрат після ухвалення рішення суду у справі.

З такими аргументами відповідача суд апеляційної інстанції не може погодитися з огляду на те, що КАС України не визначено імперативної заборони розгляду питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі. Важливим для вирішення такого питання є те, що сторона, в силу об`єктивних причин, не могла подати суду докази про розмір понесених витрат на правничу допомогу до ухвалення рішення у справі. Якщо приймати до уваги такі аргументи відповідача, то буде мати місце ситуація, за якою сторони, які понесли витрати у зв`язку з розглядом справи, будуть поставлені в нерівне правове становище в залежності від порядку розгляду справи, що є не припустимим з точки зору процесуальних прав, якими наділені учасники справи.

Отже, ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність аргументів позивача щодо неможливості подання стороною заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження, після ухвалення судом рішення.

Таким чином, врахувавши дату фактичного отримання позивачем рішення, обставини, які пов`язані з особою позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість поновлення строку на подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Матеріали справи свідчать про те, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем укладено з адвокатом Подоприголов В.Є. Договір про надання правової допомоги від 17 березня 2021 року.

Відповідно до п.4.1 Договору ціна договору складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору.

У додатку № 1 вказаного вище договору сторони погодили тарифи вартості послуг адвоката за одну годину роботу/одну сторінку документа.

16 червня 2021 року сторони підписали акт приймання передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокат надав клієнту наступні послуги: зустріч клієнта та усна консультація 500 грн., 1 год.; аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі 600 грн., 2 год.; складання проекту позовної заяви 3000 грн., 500 грн./1 сторінка, загалом 6 сторінок; складання проекту заяви про усунення недоліків позовної заяви - 500 грн. 1 година, 250 грн./1 сторінка, складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача 1 3000 грн., 500 грн./1 сторінка, загалом 6 сторінки; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача 2 2500 грн., 500 грн./1 сторінка, загалом 5 сторінок; складання проекту заяви про уточнення позовних вимог 500 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 2 сторінки; складання проекту заяви по справі про надання доказів правничої допомоги 500 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 2 сторінки; складання проекту заяв по справі про надання доказів та про ухвалення додаткового рішення 500 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 2 сторінки; складання проекту заяви по справі про поновлення строків 500 грн., 250 грн./1 сторінка, загалом 2 сторінки, загалом вартість послуг 12100 грн.

На підтвердження фактичної оплати наданих адвокатом послуг, позивачем надано копію квитанції №16/06-21 від 16.06.2021 року.

Отже, надані позивачем документи, як правильно зазначив суд першої інстанції, свідчать про те, що на стадії розгляду справи у суді першої інстанції позивачу було надано послуги правничої допомоги, які оцінені стороною договору у 12100грн.

У свою чергу, відповідачем подано заяву, в якій останній, зокрема, заперечував співмірність, обґрунтованість та справедливість розміру витрат, які заявлені позивачем до стягнення.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Вирішуючи подану позивачем заяву про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів, які містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір визначеного гонорару.

При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, з огляду на наступне.

Такі висновки суду першої інстанції підтверджуються тим, що дана справа є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. З приводу передного на вирішення суду спору існує численна судова практика, яка знаходиться у відритому доступі та якої фактично і обґрунтовувався заявлений позов. Також судом першої інстанції враховано, що з березня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло 34 позовні заяви ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, які є ідентичними позовними заявами до одного й того ж позивача, з однаковим обґрунтуванням, викладенням підстав звернення до суду та аналізом актів законодавства та позиції Верховного Суду. Різницю між цими позовами складає лише номер, дата та назва рішення, яке було несвоєчасно опубліковано або неопубліковано відповідачем.

З цих підстав суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив те, що адвокатом не було докладено значно великих зусиль для складання позовної заяви у цій справі, оскільки подана позовна заява є типовою до ідентичних позовів, складених адвокатом, а також складення інших процесуальних документів.

Суд першої інстанції також правильно звернув увагу на те, що витрати за складання проекту заяви на усунення недоліків у розмірі 500 грн. не може бути покладено на відповідача, оскільки саме позивачем, або його представником не дотримано вимог КАС України при складанні позовної заяви.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши умови укладеного договору про надання юридичних послуг, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності, зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для часткового стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,0грн., оскільки такий розмір відповідає принципам співмірності, обґрунтованості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області залишити без задоволення, а додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі №160/4229/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 28.10.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк