Справа № 320/10927/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду
27 жовтня 2021 року м. Київ № 320/10927/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік та 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум допомоги.

Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини ухвали суду від 13.09.2021 позивачеві було запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Копію ухвали суду від 13.09.2021 було направлено на адресу електронної пошти позивача, яка зазначена у позовній заяві та отримана ним 14.09.2021, про що свідчить звіт про успішне доставлення судового рішення електронною поштою.

24.09.2021 від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду в частині позовних про визнання протиправними дії та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, за результатом вивчення змісту якої судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду у зазначеній частині позовних вимог.

Суд констатує, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Частиною четвертою статті 17-1 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Розглядаючи справу № 607/7919/17, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 зазначив, що 30 вересня поточного року це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд Касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що, навіть з урахуванням практики суду Касаційної інстанції щодо відліку цього строку з 30 вересня, а не з фактичного дня отримання щорічної одноразової грошової допомоги у меншому розмірі, шестимісячний строк звернення позивача до суду з позовом про виплату такої допомоги до 5 травня за 2020 рік сплив 31.03.2021, тоді як позивач подав цей позов засобами поштового зв`язку 27.08.2021.

У поданій заяві позивач посилався на те, що строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком ним не пропущений, оскільки вважає, що датою, з якої він дізнався про порушення своїх прав і виплату допомоги не у повному обсязі є 13.01.2021 (прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови у зразковій справі № 440/2722/20); відсутність у нього юридичної освіти та зайнятість у військовій сфері, що не дало змоги позивачу слідкувати за змінами до нормативно-правових актів з цього питання, а також те, що позивач розраховував на законність дій з боку держави під час нарахування йому допомоги до 5 травня у 2020 році.

Крім того зазначив, що 17.06.2021 він звертався до відповідача з заявою про перерахунок виплати до 5 травня 2020 року, натомість відповіді на звернення в цій частині не отримав, а відповідь відповідача від 16.07.2021 № 4075 містить інформацію лише щодо підстав не виплати йому у повному розмірі грошової допомоги у 2021 році. У зв`язку з цим позивач також звернувся до військової частини НОМЕР_1 , де проходить військову службу та 13.08.2021 отримав довідку про виплачену щорічну грошову допомогу № 167 від 13.08.2021 та переконавшись у порушенні його прав, 27.08.2021 звернувся з позовом до суду.

Зазначив також, що звернення з заявою про захист його прав було здійснено через 5 місяців з моменту, як він дізнався про їх порушення. Через відсутність відповіді від відповідача та необхідність отримання додаткових документів для позовної заяви, він мав можливість звернутися лише 27.08.2021.

Разом з тим, суд з такими доводами позивача не погоджується та зазначає, що зміст позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах установлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Також, позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії, у тому числі своєчасного звернення до суду в межах шестимісячного строку з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача внаслідок ненадання відповіді на його звернення.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отримуючи суму разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, позивач повинен знати про порушення свого права кожного разу при отриманні виплати грошової допомоги до 5 травня та встановлений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, позивач мав звернутися до суду до 30.03.2021, разом з цим цього не зробив.

У той же час, отримання позивачем листа від 16.07.2021 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17.

Таким чином, суд не вбачає в повідомлених позивачем обставинах підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду в зазначеній частині позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач не навів достатніх та вагомих підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення позову в зазначеній частині без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює, що в силу вимог частини четвертої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їх уповноваженим представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.