Справа № 520/13572/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

27 жовтня 2021 року Справа № 520/13572/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

та Міністерства внутрішніх справ,

та Управління Служби безпеки України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) 07.10.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту - відповідач-1, ГУ НП в Харківській області), Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - відповідач-2), Управління Служби безпеки України в Харківській області (далі по тексту - відповідач-3) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України щодо контролю за негласним зняттям інформації з телефонів - NoNo НОМЕР_29 (2000-2012 років), НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (2003-2016 років), НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (2012-2016 років), НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (2014-2016 років), НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_27, НОМЕР_11 , (останні два у 2016- 2018 роки), і ІМЕІ телефонів НОМЕР_12 (Nokia 6300), НОМЕР_13 (Samsung Х160), НОМЕР_14 (Mitsubishi/Trium). НОМЕР_15 (Samsung E1081), НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 (Моторола), НОМЕР_21 (СОНІ), також комп`ютери з мережевими адресами c46d4a09cf, f46d04a08c5f, 8с89а57с93ее, 00304f49ca3b, 00240108е867, 00- 19-DB-BO-FD -DD, 3g модем 205702186 Інтертелеком, з електроних поштових скриньок| ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з телефонів знайомих т. НОМЕР_22 , НОМЕР_30, пейджер НОМЕР_31, телефон НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , визнати протиправною бездіяльність щодо контролю за збереженням спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за використанням квартир для завдань оперативно-розшукової діяльності;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо контролю за проведенням паспортно-реєстраційної роботи, реєстрації зброї на прізвище ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також за адресами у АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 ;

- визнати протиправною бездіяльність УСБУ в Харківській області щодо контролю за збереженням спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за використанням квартир для завдань оперативно-розшукової діяльності.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій О.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 у справі №520/13572/2020 залишено без руху, надано позивачу термін десять календарних днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду:

- оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 2522,40 грн., або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та зазначення поважних причини пропуску строку звернення до суду;

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги з їх копіями для відповідачів;

- копії позовної заяви для відповідачів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №520/13572/2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ, Управління Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу разом з доданими документами.

Підставою для повернення позовної заяви слугував той факт, що у вказаний в ухвалі строк, позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду, за результатами розгляду якої постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 скасовано, а справу направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Згідно супровідного листа від 28.07.2021 адміністративна справа №520/13572/2020 повернута судом апеляційної інстанції та 18.08.2021 зареєстрована канцелярією Харківського окружного адміністративного суду № 01/80240/21.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, 18.08.2021 матеріали справи передано судді Ніколаєвій О.В.

У період з 20.08.2021 по 02.09.2021 суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного судочинства України від 08.09.2021 у справі №520/13572/2020 позовну заяву позивача залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу позову разом з додатками визначеними статтями 160,161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач вважає протиправною бездіяльність УСБУ в Харківській області щодо контролю за збереженням спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за використанням квартир для завдань оперативно-розшукової діяльності.

Таким чином, зазначена позовна вимога у цій частині підсудна Харківському окружного адміністративному суду.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві також заявляє вимоги щодо:

- визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України щодо контролю за негласним зняттям інформації з телефонів - NoNo НОМЕР_29 (2000-2012 років), НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (2003-2016 років), НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (2012-2016 років), НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (2014-2016 років), НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_27 , НОМЕР_11 , (останні два у 2016- 2018 роки), і ІМЕІ телефонів НОМЕР_12 (Nokia 6300), НОМЕР_13 (Samsung Х160), НОМЕР_14 (Mitsubishi/Trium). НОМЕР_15 (Samsung E1081), НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 (Моторола), НОМЕР_21 (СОНІ), також комп`ютери з мережевими адресами c46d4a09cf, f46d04a08c5f, 8с89а57с93ее, 00304f49ca3b, 00240108е867, 00- 19-DB-BO-FD -DD, 3g модем 205702186 Інтертелеком, з електроних поштових скриньок| ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з телефонів знайомих т. НОМЕР_22 , НОМЕР_30, пейджер НОМЕР_31, телефон НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , визнання протиправною бездіяльності щодо контролю за збереженням спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за використанням квартир для завдань оперативно-розшукової діяльності;

- визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо контролю за проведенням паспортно-реєстраційної роботи, реєстрації зброї на прізвище ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також за адресами у АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 ;

- зобов`язання ГУ НП в Харківській області, УСБУ в Харківській області направити позивачу копію повідомлення у порядку статті 253 КПК України у випадку проведення стосовно позивача негласних слідчих (розшукових) дій у 2012 - 2020 роках.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін "суб`єкт владних повноважень" означає: орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Отже, імперативний припис пункту 2 частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 у справі № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 №6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.03.2020 у справі №640/9044/19.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач фактично просить надати оцінку діям правоохоронних органів.

Враховуючи викладене суд зазначає, що частина заявлених позивачем позовних вимог підлягає розгляду у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Суд зауважує, що законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність.

Отже, спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, при визначенні юрисдикції у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов`язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2018 у справі №826/13340/15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у позовній заяві об`єднано кілька вимог, які належить розглядати різним судам у порядку різного судочинства.

Суд зазначає, що частиною шостою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись статтями 20, 21, 25, 30, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_28 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вулиця Жон Мироносиць, 5, місто Харків, 61001, ), Міністерства внутрішніх справ (вулиця Академіка Богомольця, 10, місто Київ, 01601, ), Управління Служби безпеки України (вулиця Мироносицька, 2, місто Харків, 61002, код ЄДРПОУ: 2000171) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Ніколаєва