Справа № 460/2351/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2021 року м. Рівне №460/2351/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКомандира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , у якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу відповідача від 18.02.2021 №38.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання судового рішення у справі №460/2172/20 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №38 від 18.02.2021, яким внесено зміни до п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №44 від 19.02.2020. Вказує про те, що 19.02.2021 його ознайомили з витягом з пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.02.2021 №38 та видали припис. Проте, у оскаржуваному наказі зазначено про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 19.02.2020. Позивач наголошує на тому, що у зазначену дату він звільнений не був і до 18.02.2021 проходив військову службу, самовільно військову частину не залишав, а припис №11 від 18.02.2021 свідчить про те, що йому запропоновано 18.02.2021 вибути з військової частини НОМЕР_1 для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМТЦК та СП Рівненської області зі строком прибуття 19.02.2021. Відтак позивач вважає, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності оскаржуваного наказу в частині виключення його зі списків особового складу військової частини. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 01.04.2021 позовна заява залишалася без руху.

Ухвалою суду від 23.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.05.2021, у встановлений судом строк, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №460/2172/20 зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 внести зміни до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 лютого 2020 року №44 та виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з врахуванням вимог наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 січня 2020 року, як такого що звільнений з військової служби у запас за підпунктом "Б" (за станом здоров`я) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з 19 лютого 2020 року. Підставою для видачі наказу від 18.02.2021 №38 щодо виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 було рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №460/2172/20 та наказ начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.01.2020 №46 про звільнення позивача з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я). Враховуючи викладене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

20.05.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій наведено аргументи на спростування доводів відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.57-61).

28.05.2021 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.63-64).

Ухвалою суду від 29.10.2021 у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 29.10.2021 у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Оскільки розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

19.02.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) №44, яким полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , зарахованого у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та утримання у списках особового складу та на всіх видах забезпечення в управлінні військової частини НОМЕР_2 наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №26 від 24.01.2020, вважати, що посаду і справи здав і вибув до нового місця служби м. Рівне та з 19.02.2020 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.7, 51).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №460/2172/20, яке набрало законної сили 13.09.2021, позов ОСОБА_1 до командувача військ ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (вч НОМЕР_3 ) генерал-лейтенанта ОСОБА_3 , командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено частково. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 внести зміни до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 лютого 2020 року №44 та виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з врахуванням вимог наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 січня 2020 року, як такого що звільнений з військової служби у запас за підпунктом "Б" (за станом здоров`я) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з 19 лютого 2020 року.

18.02.2021 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №38 відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 № 460/2172/20 внесено зміни в пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.02.2020 №44 щодо звільнення з військової служби у запас полковника ОСОБА_1 та викладено його в такій редакції:

"Полковника ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 січня 2020 року № 46 з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати, що справи та посаду здав і направити для i зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області.

19 лютого 2020 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 37 років, 06 місяців, 14 днів, пільгова немає.

Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 35% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01 лютого по 19 лютого 2020 року.

Щорічна основна відпустка за 2020 рік не надавалась. Грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік отримав.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2020 рік за 45 діб.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 не отримав.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 "Про затвердження порядку грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільнення з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 355 209 гривні 25 копійок.

Виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно на загальну суму 103261 гривень 86 копійок.

Забезпечений постійним житлом за адресою м. Рівне, вулиця Польова.

Підстава: витяг з наказу начальника Генерального штабу Гловнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №46 від 29.01.2020".

Підстав: Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 №460/2172/20, витяг з наказу начальника Генерального штабу Гловнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №46 від 29.01.2020 (а.с.8).

Вважаючи наказ №38 від 18.02.2021 в частині дати виключення позивача зі списків особового складу військової частини протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що відповідачем рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №460/2172/20 виконувалося добровільно, однак позивач фактично не погоджується із способом його виконання, та як наслідок звертається до суду із іншим позовом.

Однак, позивачем не враховано, що у межах позовного провадження у цій справі не можна зобов`язати відповідача виконувати чинне судове рішення у бажаний для позивача спосіб. Виконання судового рішення у справі №460/2172/20 є завершальною стадією судового провадження саме у справі №460/2172/20.

Суд зазначає, що якщо позивач не погоджується із станом виконання прийнятого на його користь судового рішення, то він вправі ініціювати процедуру його примусового виконання.

Суд також звертає увагу позивача на недопустимість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу наведених норм слідує, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на наведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на відповідача, передбачених законодавством про виконавче провадження, за нормами КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, в рішенні "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що стаття 6 Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (п.40). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В п.41 вказаного рішення в контексті аналізу адміністративного провадження Суд зазначив про те, що ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, передбачені ст. 382-383 КАС України види судового контролю за виконанням судового рішення є додатковими гарантіями забезпечення права позивача на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у ході розгляду справи, судом встановлено, що оскаржуваний наказ №38 від 18.02.2021 був прийнятий на підставі та на виконання судового рішення, ухваленого в іншій справі, а саме рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №460/2172/20, і позов у даній справі №460/2351/21, з огляду на підстави звернення позивача до суду, фактично стосується виконання вказаного судового рішення.

Таким чином, спір у цій справі №460/2351/21 виник на стадії виконання судового рішення, що вказує на наявність правових підстав для вирішення питання щодо застосування інституту судового контролю, регламентованого ст.ст. 382, 383 КАС України, але водночас виключає правові підстави для звернення з новим позовом, а тим більше, для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, яке прийнято на підставі і на виконання судового рішення, що набрало законної сили.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

У ході судового розгляду справи відповідач підтвердив обґрунтованість своїх заперечень.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (адреса військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 жовтня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко