Справа № 360/5787/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5787/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 12 жовтня 2021 року надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі позивач, ГУПФУ в Луганській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач, Відділ) про визнання протиправною та скасування постанови від 04 жовтня 2021 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 62085800.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що боржником у виконавчому провадженні № 62085800 було Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Рубіжанське ОУПФУ), код за , яке 22 червня 2021 року ліквідовано у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17 серпня 2021 року № 360/5408/19 замінено боржника у виконавчому провадженні з Рубіжанського ОУПФУ на ГУПФУ в Луганській області.

Позивач зауважує, що у виконавчому провадженні № 62085800 на боржника постановою відповідача від 28 травня 2020 року вже накладався штраф у розмірі 5100,00 грн та постановою від 22 червня 2020 року - 10200,00 грн, тому позивач вважає, що державним виконавцем вже вичерпано можливість накладення штрафу на боржника, оскільки Законом № 1404-VIII не визначені повноваження відповідача щодо винесення третьої постанови про накладення штрафу.

Крім того, позивач зауважує, що вказані постанови про накладення штрафу на Рубіжанське ОУПФУ рішеннями суду від 20 січня 2021 року в справі № 360/2302/20 та від 26 квітня 2021 року в справі № 360/2552/20 визнані протиправними та скасовані.

При цьому, в рішенні від 20 січня 2021 року в справі № 360/2302/20 суд дійшов висновку, що Рубіжанським ОУПФУ рішення суду в справі № 360/5408/19 вже виконано, а в рішенні від 26 квітня 2021 року в справі № 360/2552/20, - що за відсутності відповідного фінансування для виплати заборгованості за судовим рішенням, невиконання не може вважатися невиконанням такого рішення суду без поважних причин.

Позивач просить звернути увагу суду, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» установлено, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється централізовано Пенсійним фондом України. Для чого головне управління Пенсійного фонду України в області, м. Києві, проводить нарахування пенсії та формує документи для її виплати. На підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів. Будь-яких додаткових письмових звернень до Пенсійного фонду України за фінансуванням нарахованої пенсії не потрібно, оскільки програмним комплексом ППВП нараховані пенсії обліковуються автоматично.

Нараховану ОСОБА_1 заборгованість за період з 01 січня 2020 року по 21 квітня 2020 року в сумі 34485,66 грн за судовим рішенням у справі № 360/5408/19 включено боржником 18 червня 2020 року до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (далі Порядок № 649). Реєстраційний номер С1861947.

Таким чином, невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Ухвалою від 18 жовтня 2021 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 15-16).

Ухвалою від 22 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України (арк. спр. 24-25).

Від відповідача 28 жовтня 2021 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 46-51).

На адресу Відділу надійшли ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року та 31 серпня 2021 року в справі № 360/5408/19 про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні № 62085800, на підставі яких державним виконавцем, замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 62085800 з Рубіжанського ОУПФУ на ГУПФУ в Луганській області.

Боржником рішення суду не виконано, у зв`язку з чим 04 жовтня 2021 року державним виконавцем відповідно до статей 63, 75 Закон № 1404-VIII винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн.

Відповідач наголошує на необґрунтованості позовних вимог, оскільки боржником не вжито всіх можливих та необхідних заходів для виконання судового рішення в повному обсязі.

Отже, дії Відділу є правомірними та не підлягають скасуванню відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Представники сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (арк. спр. 27).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

З описової та мотивувальної частини рішень суду від 20 січня 2021 року в справі № 360/2302/20 та від 26 квітня 2021 року в справі № 360/2552/20 слідує, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року в справі № 360/5408/19, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року, 13 травня 2020 року видано виконавчий лист № 360/5408/19 про зобов`язання Рубіжанського ОУПФУ відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року з виплатою заборгованості, що утворилася з дати припинення виплати пенсії.

За заявою стягувача від 14 травня 2020 року державним виконавцем Відділу 14 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62085800, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено боржнику.

Також державним виконавцем 14 травня 2020 року у ВП № 62085800 винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Листом від 26 травня 2020 року № 1241-31-5/164 Рубіжанське ОУПФУ повідомило відповідачу інформацію про добровільне виконання виконавчого листа № 360/5408/19, а саме, що 30 квітня 2020 року прийнято рішення № 31 «Про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням суду», яким відновлено стягувачу нарахування та виплату пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2020 року. Однак листом УПФ Російської Федерації від 30 квітня 2020 року № 20-12/11365, яке надійшло до боржника 19 травня 2020 року повідомлено, що виплатну справу ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року взято на облік в УПФ Російської Федерації в м. Вороніж, ОСОБА_1 пенсійними виплатами задоволений по січень 2020 року. Оскільки Рубіжанським ОУПФУ з наданих УПФ Російської Федерації доказів встановлено, що ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року призначено страхову пенсію по старості та державну пенсію по інвалідності, Управління рішенням від 19 травня 2020 року № 41 припинило виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року до з`ясування правомірності поновлення виплати пенсії.

Разом з листом до Відділу надано копії, зокрема: рішень Рубіжанського ОУПФУ від 30 квітня 2020 року № 31 та від 19 травня 2020 року № 41.

В доповнення до листа від 26 травня 2020 року № 1241-31-5/164 Рубіжанське ОУПФУ надіслало до Відділу лист від 29 травня 2020 року № 1241-31-5/293, яким додатково повідомлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року складає 9320,45 грн щомісячно, а з 01 травня 2020 року 10226,37 грн, а також, що заборгованості з виплати пенсії з 01 січня 2020 року перед ОСОБА_1 управління не має.

Постановою державного виконавця від 28 травня 2020 року ВП № 62085800 про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду на Рубіжанське ОУПФУ накладено штраф в сумі 5100,00 грн.

Державним виконавцем направлено боржнику вимогу від 18 червня 2020 року № 8561 про надання інформації щодо повного та фактичного виконання вказаного рішення суду.

На вимогу державного виконавця Рубіжанським ОУПФУ направлено відповідь від 19 червня 2020 року № 6978/07, в якій вказано, що боржником отримано від ГУПФУ в Луганській області лист ПФУ від 15 червня 2020 року № 2800-030203-9/19312 з роз`ясненнями щодо виконання рішення суду від 21 січня 2020 року в справі № 360/5408/19. На виконання цього листа Рубіжанським ОУПФУ прийнято рішення від 18 червня 2020 року № 48 «Щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року». Заборгованість, що утворилася з дати припинення до дати набрання рішенням суду законної сили, а саме з 01 січня 2020 року по 21 квітня 2020 року включно, підлягає виплаті відповідно до вимог Порядку № 649. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 22 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року в розмірі 23248,88 грн нараховано на виплатну відомість липня 2020 року.

Разом з листом надано копії: листа від 30 квітня 2020 року № 20-12/11365 з додатками до нього, листа ГУПФУ в Луганській області від 18 травня 2020 року та листа ПФУ від 15 червня 2020 року № 2800-030203-9/19312, рішення від 18 червня 2020 року № 48.

Постановою державного виконавця від 22 червня 2020 року ВП № 62085800 про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду на Рубіжанське ОУПФУ накладено штраф в сумі 10200,00 грн.

Також державним виконавцем 23 червня 2020 року № 8704 до Рубіжанського відділу поліції ГУНП в Луганській області направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Листом від 10 липня 2020 року № 1241-31-8/1533 Рубіжанське ОУПФУ повідомлено до Відділу, що боржником на виконання рішення суду в справі № 360/5408/19 здійснено всі можливі заходи, а саме: прийнято рішення про поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 ; за період з 01 січня 2020 року по 21 квітня 2020 року розраховану суму, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , - 34485,67 грн та внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку № 649; за період з 22 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року ОСОБА_1 нараховано пенсію в розмірі 23248,88 грн на виплатну відомість липня 2020 року.

На підтвердження обставин внесення до Реєстру судових рішень заборгованості з виплати ОСОБА_1 34485,67 грн надано скріншот з ІКІС ПФУ: Підсистема Реєстр судових рішень.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року в справі № 360/2302/20, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу від 28 травня 2020 року ВП № 62085800 про накладення на Рубіжанське ОУПФУ штрафу у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 29-33, 34-37).

Як слідує з мотивувальної частини вказаних судових рішень в справі № 360/2302/20, суди дійшли висновку, що Рубіжанським ОУПФУ рішення суду в справі № 360/5408/19 виконано.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року в справі № 360/2552/20, яке набрало законної сили 07 травня 2021 року, визнано протиправною та скасовано постанову начальника Відділу від 22 червня 2020 року ВП № 62085800 про накладення на Рубіжанське ОУПФУ штрафу в розмірі 10200,00 грн (арк. спр. 38-42).

Як вказано в мотивувальній частині цього рішення, Рубіжанське ОУПФУ за відсутності відповідного фінансування від ГУПФУ в Луганській області не може виконати рішення суду в справі № 360/5408/19 у повному обсязі, При цьому, Рубіжанським ОУПФУ вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду та отримання відповідного фінансування. Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 62085800 з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 360/5408/19, виданого 13 травня 2020 року Луганським окружним адміністративним судом, з Рубіжанського ОУПФУ правонаступником ГУПФУ в Луганській області (арк. спр. 43-44, 45).

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає звільненими від доказування обставини, встановлені рішеннями Луганського окружного адміністративного суду в справах від 20 січня 2021 року в справі № 360/2302/20 та від 26 квітня 2021 року в справі № 360/2552/20, стороною в яких було Рубіжанське ОУПФУ, правонаступником якого є ГУПФУ в Луганській області.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що на час винесення державним виконавцем постанови від 04 жовтня 2021 року ВП № 62085800 про накладення штрафу боржником рішення суду фактично не виконано, оскільки відсутня виплата ОСОБА_1 нарахованої на виконання рішення суду в справі № 360/5408/19 суми пенсії.

Проте, судом у рішенні від 26 квітня 2021 року в справі № 360/2552/20 встановлено, що Рубіжанським ОУПФУ вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суд, а часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідного фінансування від ГУПФУ в Луганській області.

Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України.

В свою чергу, заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 21 квітня 2020 року в сумі 34485,67 грн сформована та в електронному виді направлена до ГУПФУ в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії, однак не профінансована.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала законної сили з 01 квітня 2021 року, затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок).

Також цією постановою затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема до пунктів 4 та 6 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280.

Так, згідно з пунктом 4 та абзацом дев`ятим пункту 6 Положення, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

З вищевказаних положень слідує, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється безпосередньо Пенсійним фондом України та не віднесено до компетенції ГУПФУ в Луганській області.

Таким чином судом встановлено, що виділення коштів на виплату стягувачу заборгованості за рішенням суду в справі № 360/5408/19 від боржника у виконавчому провадженні не залежить, а всі необхідні для отримання коштів дії були вчинені ще Рубіжанським ОУПФУ.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року в справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Верховний Суд України у своїх постановах (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями ГУПФУ в Луганській області, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що доводи позивача про відсутність у державного виконавця правових підстав для винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн є обґрунтованими, тому постанова державного виконавця від 04 жовтня 2021 року ВП № 62085800 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 20 жовтня 2021 року № 8986 (арк. спр. 20).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М. Харків), структурним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22, код за ЄДРПОУ відсутній) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 04 жовтня 2021 року ВП № 62085800 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 61002, Харківська область, місто Харків, Київський район, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 16, код а ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Пляшкова