Справа № 540/5654/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/5654/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Чаплинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до адміністративного суду в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та з урахуванням поданих уточнень до позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною відмову Чаплинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_2 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- зобов`язати Чаплинський відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Чаплинський відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області незаконно відмовив у видачі сину ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки, необґрунтовано посилаючись у своєму листі від 28.07.2021 вих. №6531-498/6531-21 на Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС від 06.06.2019 № 456 зазначивши про те, що видача такого паспорту відбудеться лише за наявності рішення суду. Також, позивач зазначив, що Управління Державної міграційної служби в Херсонській області у своїй відповіді на звернення, від 26.08.2021 за №6501.3-7167/65.3-21, останній повторив відмову районного відділу УДМС. ОСОБА_1 наголосив, що через свої релігійні переконання родини неповнолітній син не бажає отримати паспорт у формі ID-картки, від присвоєння цифрового ідентифікатора особистості у вигляді унікального номера запису в реєстрі, від зняття біометричної інформації щодо себе та її подальшого зберігання, використання, обробки в Єдиному державному демографічному реєстрі. Посилаючись на положення ст.ст. 8, 32 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 №2 рп/2012, справа №1-9/2012, Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, постанову Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №415, якою відновлено дію постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України» у вигляді паспорта книжечки, постанову Верховного Суду по справі №806/3265/17 від 19.09.2018 (типова справа) а також ст. 3 Конвенції «Про права дитини» вважає вказану спірну відмову відповідача незаконною та такою, що порушує основоположні права його дитини як людини і громадянина на отримання паспорту у формі книжечки, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом та просить суд вимоги задовольнити.

29.09.2021, ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано позивачу уточнити заявлені в абз. 2 п. 3 позовних вимог, визначити коло суб`єктів, відповідачів по справі.

21.10.2021 до суду надійшли від позивача ОСОБА_1 уточнення до позовних вимог.

25.10.2021 судом отримано відзив від Чаплинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, в якому зазначено про передчасність доводів позивача, позовні вимоги такі, що не відповідають дійсним обставинам. Зокрема, відповідач вказує про те, що 22.07.2021 відділом було отримано заяву від законних представників неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в якій вказано про незгоду на обробку персональних даних неповнолітнього та відмову від оформлення на ім`я дитини паспорта громадянина України у формі ID-картки. Разом із заявою було надано копію свідоцтва про народження, дві фотокартки, заповнену заяву про видачу паспорта, за зразком встановленим МВС України. 28.07.2021 за вих. реєстраційним № 6531-498/6531-21 було надано відповідь та роз`яснено, що відповідно до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456, особа повинна особисто подати відповідний пакет документів, без якого у суб`єкта владних повноважень не має законних підстав для оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зокрема, відповідне рішення суду, що набрало законної сили. 17.08.2021 позивачами було подано заяву щодо оформлення паспорта громадянина України до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області з аналогічною прохальною частиною та 26.08.2021 за вих. реєстраційним № 6501.3-7167/65.3-21 було надано відповідь та у відповіді на звернення зазначено, що для позитивного вирішення питання потрібно надати документи, які передбачені Тимчасовим порядком № 456.

Відповідачем зазначено також, що на теперішній час порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України регламентований Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VІ (далі - Закон), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII та Тимчасовим порядком № 456. При цьому, на сьогодні, постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302» (набрання чинності 07.06.2019), до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 внесено зміни, якими передбачено, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Таку тимчасову процедуру видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року регулює саме Тимчасовий порядок № 456, який набрав чинності 21.06.2019. Згідно п. 3 розділу І Тимчасового порядку № 456 особі, яка досягла 16-річного віку оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто. Така заява, у свою чергу, є одночасно і згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних». Під час заповнення заяви особою або її законним представником працівник територіального підрозділу ДМС інформує заявника про вимоги Закону України «Про захист персональних даних».

Враховуючи положення вказаних нормативно-правових актів та Законів, відповідач посилається також на п. 1 розділу III Тимчасового порядку № 456, яким визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: заяву; рішення суду; свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України); дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи. Та, вказує, що без подання відповідного пакету документів орган міграційної служби не має законних підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, оскільки законодавством встановлена обов`язкова умова - наявність відповідного судового рішення. Крім того зазначає, що на момент звернення заявника (22.07.2021, 17.08.2021) та його законних представників до підрозділу міграційної служби останні не надали повний пакет документів для оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зокрема, було відсутнє судове рішення та заява, встановленого МВС зразка, наведена у додатку 1 до Тимчасового порядку № 456.

Посилаючись на судову практику вважає, що відповідач по відношенню до заявника протиправних дій не вчиняв та діяв відповідно до закріпленого у ст. 19 Конституцією України принципу, відділ діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом зазначає наступне.

22.07.2021 до Чаплинського відділу УДМС у Херсонській області ОСОБА_1 - батько неповнолітньої дитини та матір Величко Феліція Артемонівна, в інтересах ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки.

В даній заяві серед іншого, заявники посилались на норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 №2-рп/2012 та постанову Великої палати Верховного суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18, Провадження №11-460заі18), Положення №2503-ХІІ та зазначили про те, що не надають згоди на обробку персональних даних ОСОБА_2 , формування УНЗР, використання будь-яких засобів ЄДДР та відмовляються від оформлення на ім`я їх дитини паспорта громадянина України у формі ID -картки.

До заяви додано: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , дві фотокартки розміром 35х45 мм., заяву за зразком встановленим МВС України.

Відповідно, позивач не просив та не подавав до Чаплинського відділу заяви в інтересах неповнолітнього сина щодо оформлення паспорту у формі ID картки.

28.07.2021, за вих. реєстраційним № 6531-498/6531-21 Чаплинським відділом було надано відповідь та роз`яснено, що відповідно до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 (далі - Тимчасовий порядок № 456), особа повинна особисто подати відповідний пакет документів, без якого у суб`єкта владних повноважень не має законних підстав для оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зокрема, відповідне рішення суду, що набрало законної сили.

17.08.2021 ОСОБА_1 - батько неповнолітньої дитини та матір ОСОБА_3 подали заяву в інтересах ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оформлення паспорта громадянина України до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області з аналогічною прохальною частиною та 26.08.2021 за вих. реєстраційним № 6501.3-7167/65.3-21 було надано відповідь, в якій, посилаючись на Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII та Тимчасовий порядок № 456, який вступив в силу з 21.06.2019, п. 2, п. 1 ч. 1 Порядку затвердження зразка бланка паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 №353, зазначено, що порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати такий паспорт та вказано про подання належного пакету документів, які передбачені Тимчасовим порядок № 456 до територіального підрозділу ДМС.

Таким чином, позивач вважає, що Чаплинським відділом порушено конституційне та гарантоване Законами право його неповнолітнього сина на отримання паспорту зразка 1994 року, відповідач в свою чергу вважає, що заява та документи на отримання паспорту мають бути подані згідно Тимчасового положення № 456, та для отримання паспорту зразка 1994 року необхідно відповідне рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що предметом позовних вимог в даній справі є відмова відповідача Чаплинського відділу оформлена у вигляді листа про надання інформації на звернення Величко Івана від 22.07.2021 щодо оформлення неповнолітньому паспорту громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним встановити законність чи неправомірність дій відповідача по отриманню вказаної заяви від 22.07.2021 щодо оформлення паспорта громадянина України.

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. ч. 1 та 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 23.04.1991 №987-XII "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі - Закон №987-XII) кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Частина перша статті 4 Закону №987-XII передбачає, що громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою Чаплинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

В матеріалах справи міститься та досліджені судом, копія заяви неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та його батьків - ОСОБА_1 та Величко Феліції А. від 22.07.2021, що адресована до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, в якій просили оформити та видати дитині, у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ. До заяви додано: заяву дитини про видачу паспорта громадянина України за формою (додаток 1), встановленою МВС України, свідоцтво про народження дитини та дві фотокартки дитини розміром 35х45. При цьому, у поданій заяві повідомлено, що дитина і батьки не дають вказаному територіальному підрозділу ДМС згоду на обробку їх персональних даних в силу неприпустимості втручання держави в їх особисте і сімейне життя, у зв`язку з чим не погоджуються на оформлення паспорта громадянина України у формі пластикової ІD-картки з безконтактним електронним носієм із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру та формування УНЗР.

Суд зазначає, що Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя узгоджується із міжнародно-правовими актами: Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), була ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Зокрема, ст. 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Приватне життя охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру (див. п.25 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі C. проти Бельгії від 07.08.1996 (Reports 1996)).

Зазначена ст. 8 Конвенції також захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом (див. п.61 рішення ЄСПЛ у справі Pretty проти Сполученого Королівства (справа № 2346/02, ECHR 2002) та п. 65 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Волков проти України (заява № 21722/11).

Відповідно, будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося згідно із законом, не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (див. рішення ЄСПЛ у справі Ельсхольц проти Німеччини (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VIII).

Аналізуючи викладені вище норми законодавства, суд звертає увагу на те, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність житла, таємницю кореспонденції або на її честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 20.11.2012 №5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 492-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону №5492-VI забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя. Окремі види даних про стан здоров`я та про засудження до кримінального покарання можуть вимагатися лише у разі, якщо вони є підставою для видачі документа, що посвідчує особу.

Підпунктом "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону №5492-VI передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

За ч. 3 ст. 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Частинами 1, 2, 4, 5 статті 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону №5492-VI бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 та ч.ч. 4-5 ст. 16 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом. Головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів. За фактом виготовлення документа відомості про серію та номер документа, дату персоналізації, номер використаного бланка в електронній формі передаються ВІС відповідним уповноваженим суб`єктом.

Частиною сьомою статті 16 Закону №5492-VI визначено, що уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4 ст. 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Та, кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Частиною сьомою статті 21 Закону №5492-VI передбачено, що до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова".

Відповідно до п.п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (далі Положення №2503-ХІІ), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис Україна, нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис Паспорт. На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис Паспорт громадянина України. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п.2 цієї Постанови № 302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру: з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII; з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 вказаної Постанови №302 установлено, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Згідно п. 3 розділу І Тимчасового порядку, затвердженого Міністерством внутрішніх справ України 06.06.2019 № 456, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі Тимчасовий порядок №456), який було затверджено на підставі внесених змін до вищевказаного п. 3 Порядку №302, особі, яка досягла 16-річного віку оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто. Заява є згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України "Про захист персональних даних". Під час заповнення заяви особою або її законним представником (далі - заявник) працівник територіального підрозділу ДМС інформує заявника про вимоги Закону України "Про захист персональних даних".

Таким чином така заява, є одночасно і згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних». Під час заповнення заяви особою або її законним представником працівник територіального підрозділу ДМС інформує заявника про вимоги Закону України «Про захист персональних даних».

Згідно п. 7 розділу І Тимчасового порядку № 456 заяву заповнює особисто заявник від руки розбірливим почерком без скорочень та виправлень та власним підписом підтверджує правильність внесених до неї відомостей, а також надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних».

Відповідно до п. 5 розділу І Тимчасового порядку № 456 заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи. Особа, місце проживання якої знято з реєстрації або не було зареєстровано, подає заяву та документи до територіального підрозділу ДМС за останнім зареєстрованим місцем проживання або за місцем фактичного проживання.

П. 1 розділу III Тимчасового порядку № 456 визначено для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України); 5) дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи.

Як вказує відповідач, без подання відповідного пакету документів орган міграційної служби не має законних підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, оскільки законодавством встановлена обов`язкова умова у вигляді наявності відповідного судового рішення, на відсутність якого на момент подачі заяви наполягає відповідач. Також, відповідач наполягав на тому, що з такою заявою обов`язково має бути подання згода на обробку персональних даних.

Та суд зазначає, що згідно ч.1 ст.6 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI "Про захист персональних даних" (далі - Закон № 2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.ч.5, 6 ст.6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює не якість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Разом з тим, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У ст.8 Конвенції, зазначено: Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст.5 і 6 цієї Конвенції.

За сталою практикою ЄСПЛ першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст.8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну закон є автономним, та до якості закону ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995 № 18139/91, п.37). Під терміном закон слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам доступності та передбачуваності.

Беручи до уваги суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову (зокрема щодо релігійних переконань, а також про те, що чинне законодавство (як Положення про паспорт) дозволяє отримати паспорт громадянина України у тому вигляді, як того просить позивач), та наведене правове регулювання правовідносин, з яких виник цей спір, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам зразкової справи №806/3265/17 (провадження № Пз/9901/2/18), у якій Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії.

Вирішуючи спір (у справі №806/3265/17) по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення про паспорт (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. Велика Палата Верховного Суду вважає, що це є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 вказала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Таким чином, у цій зразковій справі Велика Палата Верховного Суду констатувала незаконність відмови органів ДМС у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992.

Як вбачається, спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з відмовою в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді (формі) паспортної книжечки.

Відповідно до п.13 Положення №2503-ХІІ для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на видачу паспорта у формі паспорта книжечки, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до територіального підрозділу ДМС в установленому порядку.

Суд відмічає, що реалізація волевиявлення особи на отримання паспорта, незалежно від його форми, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви до компетентного органу разом із об`єктивно необхідними для цього документами, зокрема, для паспорта зразка 1994 року - двома фотокартками і свідоцтвом про народження.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №821/1974/17, від 26.06.2019 у справі №0840/3992/18, від 19.07.2019 у справі №2340/2876/18, від 25.11.2019 у справі №807/85/18, від 07.08.2019 у справі №520/11053/18, від 29.11.2019 у справі № 260/1414/18, №240/575/20.

Слід зауважити, що Положення №2503-ХІІ є чинними та не скасовані, відповідно подання заяви про видачу паспорту громадянина України згідно вказаного положення є обґрунтованим правом особи.

Разом з тим, як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_2 заяви від 22.07.2021, особи просили видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ, заява підписана як представниками, які діяли в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і особисто неповнолітнім. До заяви було додано: оригінал свідоцтва про народження заявника, дві фотокартки 35х45, заяву дитини про видачу паспорта громадянина України за формою (додаток 1), встановленою МВС України. При цьому, у поданій заяві повідомлено, що дитина і батьки не дають вказаному територіальному підрозділу ДМС згоду на обробку їх персональних даних в силу неприпустимості втручання держави в їх особисте і сімейне життя, як наслідок, не погоджуються на оформлення паспорта громадянина України у формі пластикової ІD-картки з безконтактним електронним носієм із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру та формування УНЗР.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, заявник, звертаючись до уповноваженого суб`єкта з відповідними документами, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

Натомість, суб`єктом владних повноважень не вирішено питання щодо видачі паспорта громадянина України (вперше), як того вимагає чинне законодавство, зазначивши щодо відсутності рішення суду, як того вимагає Порядок №456, що вказує на відповідну відмову у його видачі.

Встановлені судом обставини, дають підстави для висновку, що вказаний лист від 28.07.2021 № 6531-498/6531-21 є відмовою Чаплинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки.

При цьому, суд відмічає, що постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 та Тимчасовий порядок №405, на які посилається відповідач, передбачає виготовлення бланку паспорта громадянина України у формі пластикової картки типу ІD-картки, а тому подача зави-анкети, яка передбачена також даним нормативно-правовими актами стосується саме такої форми паспорта громадянина України.

Натомість, позивач звертаючись до відповідача із заявою просив видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ, а тому положення Порядку №302, Тимчасовий порядок №456, на вказані правовідносини щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки не поширюються.

Застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України №302 в частині необхідності подання до відповідача документів, передбачених цією постановою, є неправильними та суперечать висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17 та висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06.02.2020 у справі №520/10705/18.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач протиправно, посилаючись на норми Тимчасового порядку №456, відмовив у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова Чаплинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області від 28.07.2021 № 6531-498/6531-21 у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Чаплинський відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_2 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі суб`єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування спірної відмови та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, та враховуючи положення ст. 139 КАС України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат по даній справі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Чаплинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 ), у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, оформлену листом від 28.07.2021 № 6531-498/6531-21.

Зобов`язати Чаплинський відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до апеляційного суду або до суду, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 102080000