Справа № 200/10044/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 р. Справа№200/10044/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09серпня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 у відношенні до позивача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 15 листопада 2017 року;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 15 листопада 2017 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_2 у відношенні до позивача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до 15.11.2017 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 15 листопада 2017 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №311, позивача було виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. З 16 листопада 2017 року по 28 листопада 2018 року позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 28 листопада 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) позивача виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. З січня 2016 року по листопад 2017 року та з листопада 2017 року по лютий 2018 року відповідачами не проводилося нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення. Яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема. Законом України від 06.02.03 № 491-IV «Про індексацію грошових доходів населення», постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення», а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони. В червні 2021 року позивач звернулася до військової частини НОМЕР_1 та до військової частин НОМЕР_2 із заявами про виплату їй індексації грошового забезпечення. Ні військовою частиною НОМЕР_1 ні військовою частиною НОМЕР_2 не було надано позивачу відповіді на її звернення. Враховуючи викладене позивач вважає бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення протиправною та просить задовольнити позовні вимоги.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач - військова частина НОМЕР_1 заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, аргументуючи це тим, що позивач проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у період з 07.04.2015 року по 15.11.2017 року, під час особливого періоду та саме в цей час перебувала на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Правила проведення індексації грошових доходів населення, затверджені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.11.2003 року №1078. Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетних установ усіх рівнів. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони не було, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 , як структурний підрозділ Збройних Сил України не мала можливості здійснювати виплату індексації військовослужбовцям у вказаний період. Таким чином виплата індексації позивачу у період з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року не здійснювалась правомірно. Щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року відповідач зазначає, що ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що визначення зазначених обставин належить виключно до компетенції відповідача.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач - військова частина НОМЕР_2 заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, аргументуючи це тим, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 17.11.2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетних установ усіх рівнів. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони не було. За таких обставин, відповідач вважає, що підстав для задоволення позову щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 16.11.2018 року по 28.02.2018 року та зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період, не має.

Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши подані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та учасником бойових дій, що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 та посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 18.12.2015 року.

У період з 07.04.2015 року по 15.11.2017 року позивач проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та у період з 16 листопада 2017 року по 28 листопада 2018 року позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується копією військового квитка серія НОМЕР_5 .

14 червня 2021 року позивач звернулася з заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просила провести необхідні розрахунки індексації грошового забезпечення та здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року. Також просила надати довідку про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за вказаний період із зазначенням базового місяця.

Також, 14 червня 2021 року позивач звернулася з заявою до військової частини НОМЕР_6 , в якій просила провести необхідні розрахунки індексації грошового забезпечення та здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 16.11.2017 року по 28.11.2018 року. Також просила надати довідку про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за вказаний період із зазначенням базового місяця.

Вважаючи протиправну бездіяльність відповідачів у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року та з 16.11.2017 року по 28.11.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених законних прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації, посилання на відсутність фінансування у відповідачів є необґрунтованою.

В рішенні Конституційного суду України № N 7-рп/2004 від 17.03.2004 по справі № 1-13/2004 зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України (254к/96-ВР) виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 N 8-рп/99 (v008p710-99) у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 21 листопада 2019 року у справі № 815/5547/17, від 05 лютого 2020 року по справі № 825/565/17.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що не нарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у період служби свідчить про порушення відповідачами вимог Закону від № 1282-XII та Порядку № 1078.

Щодо визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення суд зазначає наступне.

Враховуючи положення Порядку № 1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови № 1294.

Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

У свою чергу схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося, що є підставою для встановлення базового місяця для проведення індексації січень 2008 року.

Відтак, судом встановлено, що саме січень 2008 року, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення, що виплачене у періоди з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року та з 16.11.2017 року по 28.11.2018 року.

Пунктом 14 Р. І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Згідно з п. п. 3 Р. ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

За приписами абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, у позивача виникло право на виплату заборгованості індексації грошового забезпечення за минулі роки саме на день виключення із списків особового складу частини у зв`язку із звільненням з військової служби.

Таким чином, виплата заборгованості з грошового забезпечення за минулі роки незалежно від того, в якій військовій частині в період проходження військової служби, виникла ця заборгованість здійснюється тією військовою частиною де позивач виключений із списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби а саме військовою частиною НОМЕР_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Разом з тим, суд зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для відновлення порушеного права позивача належить застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 провести нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у періоди з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року та з 16.11.2017 року по 28.11.2018 року, виходячи з базового місяця січень 2008 року.

Застосування саме такого способу захисту порушеного права відповідає висновку Верховного Суду, наведеному в постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 420/1207/19.

У цій справі Верховний Суд підтвердив правильність висновків суду апеляційної інстанції, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнення визначеної суми заборгованості.

Як наслідок, вимога позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року, не підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 139, 193, 242-246, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 15 листопада 2017 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 15 листопада 2017 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 29 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров