Справа № 480/997/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2021 року Справа № 480/997/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Рибалки М.В.,
представника третьої особи - Рибалки М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання протиправними та часткове скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської міської ради, третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради в якому просить :
Наприкінці січня 2021 року, у відповідності до ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач звернувся до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорта. Листом від 02.02.2021 № 17/08.01-13 управлінням було надано відповідь про відмову у видачі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки з посиланням на наявність рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 №1943-МР, яким внесені зміни до генерального плану міста Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16.10.2002 №139-МР, а також План зонування території міста Суми (зонінг), затвердженого рішенням Сумської міської ради №2180-МР від 06.03.2013, відповідно до яких належна позивачу земельна ділянка знаходиться в зоні Р-4 (Рекреаційні зони обмеженого користування), переважним видом забудови якої є певні види будівель і споруд, до яких житлові будинки не відносяться.
Відповідно до ухвали суду від т05.02.2021р. було відкрито провадження у даній справі.
19.03.2021р. відповідачем було надано заперечення на відзив в якому відповідач зазначає, що затверджуючи своїм рішенням план зонування території, місцева рада визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин. Таким чином, рішення про затвердження плану зонування території є нормативно-правовим актом. З точки зору Позивача, Сумська міська рада при затвердженні генерального плану м. Суми та плану зонування неправомірно не врахувала цільове призначення належної йому земельної ділянки. Однак відповідач зазначає, що Згідно зч. 1, 3 ст. 375 ЦКУ власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням.
Крім цього, відповідач зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
За ч. 1, 5 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.
Таким чином, на переконання відповідача, зміна функціонального призначення (режиму забудови за планом зонування) не є підставою для припинення права власності на земельну ділянку. Однак, реалізація цього права в частині зведення будівель та споруд здійснюється власником в межах цільового призначення земельної ділянки при дотриманні архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.
Отже, право Позивача на будівництво закріплене чинним законодавством України. Оскаржуване рішення жодним чином не порушує положення ст. 375 ЦКУ, ст.ст. 24-25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Крім цього, відповідач просить суд врахувати, що громадські слухання щодо плану зонування території міста Суми проводились у лютому 2013 року. Згідно з відомостями протоколу № 1 від 12.02.2013 та протоколу № 2 від 13.02.2013 засідання погоджувальної комісії пропозиції щодо зміни функціонального призначення території, де знаходиться земельна ділянка Позивача, не надходили. Отже, громадські інтереси в даному випадку було враховано, а план зонування території міста Суми є таким, що пройшов громадські слухання.
Протокольною ухвалою суду від 06.10.2021р. було закрито підготовче провадження та призначено справ до розгляду по суті.
Позивач у повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судовому засіданні зазначала, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та просила врахувати обставини, наведені у письмових поясненнях Управління.
Суд, здійснивши розгляд справи в порядку загального позовного провадження, заслухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.:
Відповідно до рішення виконавчого комітету Червоненської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області від 21.02.1997 року №10 громадянину ОСОБА_3 надано в приватну власність земельну ділянку прощею 0,08 га, в тому числі: для будівництва житлового будинку - 0,06 га, та для ведення особистого підсобного господарства - 0,02 га.
Рішенням Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області від 27.02.1998 року №12 було затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на землю. Внесено уточнення в площі земельних ділянок та видано державні акти на право приватної власності на землю. Згідно додатку до зазначеного рішення «Список громадян-землевласників», ОСОБА_3 надано земельна ділянку по АДРЕСА_2 (запис № 56).

Рішенням Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області від 27.03.1998 року № 27 перейменовано назви вулиць, зокрема « АДРЕСА_2 » перейменовано на « АДРЕСА_3 ».

Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 АДРЕСА_3 на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області, виготовленої згідно Договору № 1060 від 08.10.2012 року, присвоєно кадастрові номери земельних ділянок: :01:002:1155 та :01:002:1169.

В подальшому, Рішенням Сумської міської ради від 03.05.2018 року № 3409-МР змінено назву АДРЕСА_3 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №1312, громадянин ОСОБА_4 купив у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,06 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:1155.

Надалі, згідно п. 1 Договору дарування земельної ділянки від 18.01.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Каблучко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 83, громадянин ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер :01:002:1155, місце розташування якої: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2 Договору дарування земельної ділянки від 18.01.2021 року, земельна ділянка площею 0,060 га, відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); форма власності - приватна, вид використання: 02.01.;за земельними угіддями: територія - 0,0600 га.

Таким чином, Позивач є власником земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:1155, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В січні 2021 року, у відповідності до ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач звернувся до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорта.

Листом від 02.02.2021 №17/08.01-13 управлінням було надано відповідь позивачу з відмовою у видачі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки з посиланням на наявність рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 №1943-МР, яким внесені зміни до генерального плану міста Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16.10.2002 №139-МР, а також План зонування території міста Суми (зонінг), затвердженого рішенням Сумської міської ради №2180-МР від 06.03.2013, відповідно до яких належна позивачу земельна ділянка знаходиться в зоні Р-4 (Рекреаційні зони обмеженого користування), переважним видом забудови якої є певні види будівель і споруд, до яких житлові будинки не відносяться.

Вважаючи дані рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 №1943-МР, яким внесені зміни до генерального плану міста Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16.10.2002 №139-МР, а також рішення Сумської міської ради №2180-МР від 06.03.2013 Про затвердження Плану зонування території міста Суми у частині функціонального призначення території земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:1155, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом , оскільки вважає, що зазначені рішення міської ради прийняті без врахування вже раніше визначеного функціонального призначення земельної ділянки, та порушують права позивача як власника на забудову земельної ділянки житловим будинком.

При цьому, позивач просив суд врахувати існуючу судову практику в даних правовідносинах, яка є однозначною, та направлена на захист прав саме громадян, а саме рішення у справах: № 818/1592/18, № 480/4512/20, № 818/1023/18, № 1840/3483/18, №480/3000/20, № 480/1925/20, № 480/1946/19 та інші.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 316 цього Кодексу правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами статті 319 Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами 1, 2 ст. 375 Цивільного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

У відповідності до ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

У статті 90 Земельного кодексу України встановлені права власників земельних ділянок, згідно якої власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; самостійно господарювати на землі та ін.

Із наведених правових норм вбачається, що віднесення належної позивачу на праві приватної власності земельної ділянки до зони об`єктів природно-заповідного фонду (Р-4) - територія рекреаційної зони обмеженого користування території дач та колективних садів (а.с.26), де будівництво садибних житлових будинків не передбачено, порушує право приватної власності на землю позивача щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, зокрема, будувати житловий будинок та інші будівлі і споруди, самостійно господарювати на землі, тобто, використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Рішення чи дії суб`єкта владних повноважень на момент їх прийняття мають відповідати критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме прийнятими ( вчиненими): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії); безсторонньо ( неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.І ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації ( пункт 42 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином повноваження місцевого самоврядування, зокрема в частині затвердження містобудівної документації визначаються межами адміністративно-територіальної одиниці, в даному випадку межами міста Суми.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.9 ст.1 цього Закону план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Згідно приписів статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22) земельна ділянка, яка належать позивачеві, вона має цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд .

За ст. ст. 18-20 Земельного кодексу України цільове призначення земельної ділянки визначається у відповідності до категорії земель, серед яких виділяють, у тому числі, землі житлової та громадської забудови, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

У відповідності до ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно ст. 3 Закону України Про Державний земельний кадастр, одним із основних принципів ведення державного земельного кадастру є об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному земельному кадастрі.

Стаття 20 вказаного Закону встановлює статус відомостей Державного земельного кадастру. У відповідності до цієї статті, відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

За приписами ст. 16 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

У даному випадку містобудівна документація Схема проектних планувальних обмежень та Схема планувальних обмежень не відповідають відомостям Державного земельного кадастру.

Згідно частин 2, 3 ст. 18 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування території здійснюється, зокрема, з урахуванням попередніх рішень щодо планування і забудови території.

Відтак, виходячи із вимог Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, зміни до генерального плану міста, повинні вноситися за умови повного врахування попереднього генерального плану та іншої містобудівної документації, що була розроблена з урахуванням функціонального призначення окремої території, існуючої інфраструктури, потреб населення та інших факторів.

При цьому, внесені зміни до генерального плану міста Суми було здійснено 19.12.2012, а План зонування території міста Суми затверджений Сумською міською радою 06.03.2013. Разом з тим, належна позивачу земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:1155 включена до меж міста Суми лише у 2015 році на підставі Постанови Верховної Ради України від 15.09.2015 №681-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Суми в Сумського району Сумської області».

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, при розробленні змін до Генерального плану міста Суми, який був затверджений рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР, та прийнятті рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180, повинен був враховувати вже визначене функціональне призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Таким чином, приймаючи спірне рішення, Сумська міська рада вийшла за межі своїх повноважень, встановивши режим забудови території, яка не входила до меж адміністративно- територіальної одиниці міста Суми.

Крім того, при прийнятті рішення не було враховано вже визначене функціональне призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Таке порушення мої прав призвело до того, що я обмежений у праві реалізувати всі свої права як власник земельної ділянки, зокрема, використати своє право на її забудову житловим будинком.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на все вищевикладене, відповідач не довів правомірності своїх рішень в оскаржуваних частинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що оскаржувані рішення відповідача, в частині що стосуються земельної ділянки позивача, не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, прийняті без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання їх протиправними та нечинними в частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 264 та ч. 1 ст. 265 КАС України, суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 139 КАС України, та з урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сумської міської ради (40030, м.Суми, майдан Незалежності, буд.2, ), третя особа - Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради (40000, м.Суми, вул.Восересенська, буд.8А) про визнання протиправними та часткове скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та нечинним рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 №1943-МР "Про затвердження містобудівної документації "Проект внесення змін до генерального плану міста Суми" та внесення змін до генерального плану міста Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16.10.2002 №139-МР" в частині, що стосується земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:1155, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнати протиправним та нечинним рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 №2180-МР "Про затвердження містобудівної документації "План зонування території міста Суми" в частині, що стосується земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:002:1155, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської міської ради (40030, м.Суми, майдан Незалежності, буд.2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язати Сумську міську раду опублікувати резолютивну частини даного рішення суду у виданні, у якому вказані оскаржувані рішення Сумської міської ради були офіційно оприлюднені, після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.10.2021.

Суддя О.М. Кунець