Справа № 120/10324/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 жовтня 2021 р. Справа № 120/10324/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

28.08.2021 Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі відповідач 2). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 21.07.2021 № 94 про відмову у перерахунку пенсії та переході на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, нарахувати та виплачувати з 14.07.2021 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 % від заробітної плати відповідно до довідок Могилів Подільської районної державної адміністрації від 31.05.2021 № 13-С-260-2 та від 30.06.2021 № 13-С-260-2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 14.07.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та просив здійснити нарахування та виплату такої пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 21.07.2021 № 94 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Рішення мотивовано тим, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII позивач посаду державного службовця не займав, а його загальний стаж роботи на посадах державної служби становить 17 років та 7 місяців із необхідних 20 років.

Причиною недостатності стажу стало не зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача на посаді Білянського сільського голови з 10.04.2002 по 21.09.2005.

Також у рішенні вказано на розбіжність в імені та по батькові позивача, яке зазначено в паспорті та в довідці від 30.06.2021 № 13-С-260-2.

Рішення від 21.07.2021 № 94 позивач вважає протиправним вважаючи, що період роботи на посаді Білянського сільського голови підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 01.09.2021 відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано за ініціативою суду у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 для дослідження судом.

20.09.2021 на адресу суду надійшли оригінали матеріали пенсійної справи та відзив на позовну заяву, у якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач 2 зазначає, про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача на посаді Білянського сільського голови з 10.04.2002 по 21.09.2005 до стажу державної служби, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

27.09.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач 1 зазначив, що період роботи з 15.10.1988 по 09.04.2002 та з 22.09.2005 по 20.11.2009 зараховано до стажу державної служби позивача який у сукупності становить 17 років та 7 місяців.

Разом з тим, зарахувати до стажу державної служби періоду роботи позивача на посаді Білянського сільського голови з 10.04.2002 по 21.09.2005 є неможливим, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Також відповідач 1 вказав на розбіжність в імені та по батькові позивача, яке зазначено в паспорті та в довідці від 30.06.2021 № 13-С-260-2.

30.09.2021 позивачем подано відповідь на відзив, яка судом до уваги не береться, адже в силу ч. 3 ст. 263 КАС України, заявами по суті у цій справі є лише позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в сукупності, суд встановив наступне.

01.12.2005 позивачу призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату такої пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 21.07.2021 № 94 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності ІІІ групи на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Рішення мотивовано тим, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII позивач посаду державного службовця не займав, а його загальний стаж роботи на посадах державної служби у періоди з 15.10.1988 по 09.04.2002 та з 22.09.2005 по 20.11.2009 становить 17 років та 7 місяців із необхідних 20 років.

Приймаючи рішення відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача на посаді Білянського сільського голови з 10.04.2002 по 21.09.2005, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Також вказано на розбіжність в імені та по батькові позивача, яке зазначено в паспорті та в довідці від 30.06.2021 № 13-С-260-2 (а.с.27).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон від 16.12.1993 № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

Отже, з аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, суд доходить висновку, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (для чоловіків 62 роки); 2) загальний страховий стаж не менше 35 років; 3) не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі.

Щодо досягнення позивачем на день звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця віку 62 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 62 років ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ позивач звернувся 14.07.2021. Відтак, позивачем дотримано першу із умов ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII для призначення бажаного для нього виду пенсії, а саме досягнення 62 років.

Щодо підтвердження позивачем загального страхового стажу 35 років, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 01.09.2021 витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи позивача.

20.09.2021 на адресу суду одночасно із відзивом на позовну заяву відповідачем надано оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 № 94.

Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , Головним управлінням встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 36 років 1 місяць 21 день (матеріали пенсійної справи арк. 194). Крім того вказаний стаж підтверджено записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_4 (а.с.15-22).

Отже, позивачем дотримано другу із умов для призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме підтверджено наявність загального страхового стажу більше 35 років.

Щодо третьої із обов`язкових умов призначення бажаної для позивача пенсії, а саме наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, суд зазначає наступне.

Відмовляючи у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача на посаді Білянського сільського голови з 10.04.2002 по 21.09.2005, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII. Також повідомлено, що без урахування спірного стажу, стаж державної служби ОСОБА_1 становить 17 років 7 місяців (з 15.10.1988 по 09.04.2002 та з 22.09.2005 по 20.11.2009).

Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , позивач у період з 10.04.2002 по 21.09.2005 працював на посаді сільського голови.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (ст. 1 Закону від 07.06.2001 № 2493-III)

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст. 2 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 07.06.2001 № 2493-III, дія Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно п. 8 Прикінцевих положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі Порядок № 283) (чинним до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органі місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Так, п. 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: четверта категорія посади, зокрема селищних і сільських голів.

Отже, посада сільського голови яку обіймав позивач у період з 10.04.2002 по 21.09.2005 включена до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що період роботи ОСОБА_1 з 10.04.2002 по 21.09.2005 на посаді Білянського сільського голови відповідачем 1 протиправно не врахована до стажу його роботи на посадах державної служби.

Щодо посилання відповідача на те, що посада сільського голови не відноситься до посад передбачених Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, суд зазначає наступне.

Так, у постанові від 01.04.2020 (справа № 607/9429/17) Верховний Суд дійшов таких висновків:

Статтею 46 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п. 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом від 07.06.2001 № 2493-III.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком № 283, а тому період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді сільського голови зараховується до стажу державної служби.

Щодо розбіжність в імені та по батькові позивача, яке зазначено в паспорті та в довідці від 30.06.2021 № 13-С-260-2, то суд зазначає наступне.

Так, при перевірці довідки від 30.06.2021 № 13-С-260-2 та паспорту серії НОМЕР_1 вбачається розбіжність в по батькові позивача, а саме довідку видано « ОСОБА_1 », а згідно паспортних даних ПІБ позивача « ОСОБА_1 ».

Разом з тим, суд вважає, що вказана розбіжність є технічною помилкою відповідального працівника при виготовленні довідки, оскільки в ній вказано посаду, яка відповідає запису в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 (а.с.21), а тому відсутні підстави вважати, що довідка від 30.06.2021 № 13-С-260-2 не належить позивачу.

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 21.07.2021 № 94 мотиви відмови є неправомірними, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 21.07.2021 № 94 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд не досліджує питання про врахування до стажу державної служби позивача військової служби у Збройних Силах, оскільки із рішення від 21.07.2021 № 94 встановлено, що вказані обставини не досліджувалися в процесі його прийняття.

Таким чином, беручи до уваги наявність підстав для зарахування до стажу державної служби позивача спірного періоду роботи з 10.04.2002 по 21.09.2005 (3 роки 5 місяців 11 днів) та враховуючи безспірний період державної служби позивача з 15.10.1988 по 09.04.2002 та з 22.09.2005 по 20.11.2009 (17 років 7 місяців), суд дійшов висновку, що позивачем дотримано усіх умов передбачених ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII для призначення бажаної пенсії.

Тому, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 14.07.2021 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 % від заробітної плати, зазначеної в довідці Могилів Подільської районної державної адміністрації від 31.05.2021 № 13-С-260-2 та від 30.06.2021 № 13-С-260-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 21.07.2021 № 94 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 14.07.2021 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у розмірі 60 % від заробітної плати, зазначеної в довідках Могилів Подільської районної державної адміністрації від 31.05.2021 № 13-С-260-2 та від 30.06.2021 № 13-С-260-2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович