Справа № 240/1562/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 жовтня 2021 року м. Житомир справа № 240/1562/21
категорія 111030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Добринь" до Головного управління ДПС у Житомирській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту від 15.10.2020 №272/06-30-07- 01/30969288 за результатами перевірки є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Висновки контролюючого органу, на думку позивача, не відповідають чинному законодавству і є надуманими, тому що господарські операції підтверджені належними первинними документами, що підтверджують факт укладання угоди, факт отримання товару покупцем та факт оплати товару. Документи, що були визначені у акті перевірки, як відсутні - не є первинними документами і не спростовують факт здійснення господарської операції.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача в судових засіданнях позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 09.03.2021 №90/06-30-20-03 та доповненнях до відзиву на адміністративний позов (а.с.217-221 т.1, 230-232 т.1).
В судовому засіданні 02.08.2021 протокольною ухвалою суду за згодою представників сторін відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка та дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Добринь" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн за період діяльності травень, червень, серпень 2019 року, квітень, липень 2020 року, та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по декларації за липень 2020 року контролюючим органом складно акт від 15.10.2020 №272/06-30-07- 01/30969288 (а.с.72-90 т.1).
Зі змісту висновків акту перевірки від 15.10.2020 №272/06-30-07- 01/30969288 контролюючим органом встановлені наступні порушення: п.44.6. ст.44, п. 85.2 ст. 85, ст.185, ст.187, ст.188, ст.192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами і доповненнями), ст.2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 И996-ХІУ, в результаті чого завищено суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) на 283155 грн., в тому числі:
За результатами встановлених порушень контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.11.2020:
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звертався до ДПС України зі скаргою від 16.11.2020 про скасування таких рішень, оскільки порушення, виявлені в ході проведення перевірки є безпідставними, і спростовуються перевинними документами, а висновки акту перевірки бездоказовими (а.с.195-202 т.1).
Рішенням від 23.12.2020 про результати розгляду скарги, таку скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін (а.с.187-194 т.1).

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

За змістом пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Норми п.п.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПК України визначають, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз змісту вищенаведених норм ПК України свідчить про те, що в податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема у постанові від 06 лютого 2018 року № К/9901/5042/17.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Як встановлено судом зі змісту акту перевірки від 15.10.2020 №272/06-30-07- 01/30969288 контролюючим органом вказано про наявність порушення, що полягає у завищенні задекларованих позивачем показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» на загальну суму 332822 грн в період травень, червень, серпень 2019 року, квітень, липень 2020 року.

В порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) товариством з обмеженою відповідальністю "Добринь" у періоді, що перевірявся, завищено податковий кредит за рахунок безпідставно віднесених до його складу сум ПДВ по податкових накладних від постачальників, по яких в ході перевірки не підтверджено саме факту отримання від них товару (дизельне пальне) та послуг, у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів в загальній сумі 332822 грн., в тому числі по періодам: червень 2019 року - 82822 грн; серпень 2019 року - 50000 грн; липень 2020 року - 200000 грн.

Вказані порушення виявлені за наслідками перевірки наступних правовідносин позивача з контрагентами.

Щодо правовідносин товариства з обмеженою відповідальністю "Добринь" з контрагентом ТОВ "Європа ТД" слід зазначити наступне.

На підставі договору поставки нафтопродуктів від 22.06.2019 року №ТД-38-19 в червні 2019 року позивачем від ТОВ "Європа ТД" було отримано дизельне пальне на суму ПДВ 82822 грн в кількості 21700 л на загальну суму 496930,56 грн.

Умови вищевказаного договору передбачають, що Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти відповідно до умов цього Договору. Поставка товару здійснюється на умовах FCA- автоцистерни на естакадах наливу нафтобази. Поточні ціни включають вартість наливу Товару в автоцистерни на естакадах наливу нафтобази.

Покупець зобов`язується забезпечити своєчасну подачу автоцистерн під налив на естакади наливу.

В п.3.7 Договору зазначено, що поставка Товару здійснюється за умови надання покупцем до моменту відвантаження підписаної і скріпленої печаткою транспортної інструкції, в якій вказані заплановані до отримання асортимент товару, кількість, нафтобази відвантаження, дати відвантаження, державний номер автомобіля-автоцистерни, який буде поданий під налив, прізвище, ім`я, по батькові особи, уповноваженої на отримання товару, найменування та адреса вантажоодержувача.

В п.3.8 Договору зазначено, що право власності на Товар та ризики по його втраті переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання Постачальником товарно-транспортної накладної відповідно до вимог чинного законодавства. У товарно-транспортній накладній зазначаються номер і дата договору, заявки і рахунки-фактури, згідно з якими здійснюється поставка.

В п.4.2 Договору зазначено, що товарно-транспортна накладна підписується в момент відвантаження Товару (наливу Товару в автоцистерну) особою, вказаною Покупцем в заявці або у відповідній транспортній інструкції. Кількість товару, вказана товарно-транспортній накладній, є остаточною і обов`язковою для Сторін.

У акті перевірки вказано, що платником податків контролюючому органу на підтвердження факту здійснення операції надано договір від 22.06.2019 року №ТД-38-19, завірену копію видаткової накладної від 30.06.2019 року №132 на загальну суму 496930,58 грн, в тому числі ПДВ 82821,76 грн (паливо дизельне Євро Сорт Е Клас К5).

Висновки про відсутність факту підтвердження здійснення відповідної операції обґрунтовані контролюючим органом ненаданням платником податків заявки і рахунки-фактури, транспортної інструкції, товарно-транспортних накладних, згідно з якими здійснюється поставка. Також вказано про відсутність даних щодо перевізника, нафтобази відвантаження, державного номеру автомобіля-автоцистерни, прізвище, ім`я, по батькові особи, уповноваженої на отримання товару.

Допитаний в якості свідка головний державний ревізор-інспектор ГУ ДПС в Житомирській області ОСОБА_1 підтвердив, що в ході перевірки платником по операції з ТОВ "Європа ТД" було надано лише копію договору та видаткової накладної.

Свідок показав, що на усну вимогу додаткових документів директором підприємства надано не було. Обставини щодо проведеної оплати товару свідок не зміг повідомити.

В свою чергу на підтвердження обставин здійснення вказаної господарської операції позивачем до матеріалів справи надано: платіжне доручення №2306 від 24.06.2019 (а.с.184 т.1), видаткову накладну №132 від 30.06.2019 (а.с.180 т.1), договір поставки №ТД-38-19 від 22.06.2019 (а.с.182-183 т.1), товарно-транспортні накладні №151019 від 15.10.2019 року, №300619 від 30.06.2019 року, №211119 від 21.11.2019 року (а.с.177-179 т.1)

У наведених вище документах вказано замовників, вантажоодержувачів, перевізників, державні номерні знаки автомобілів, що здійснювали перевезення пального, а також осіб, що відпустили та прийняли пальне.

Також до матеріалів справи надано документи на підтвердження фактів прийняття для зберігання та подальшого руху купленого пального підприємством, зокрема: наказ ТОВ "Добринь" №ОЗ-3 від 31.12.2008 про введення основних засобів в експлуатацію (а.с.5 т.2) та акт приймання-передачі основних засобів №21 від 31.12.2008 (а.с.6-8 т.2), заправочні відомості на дизельне пальне за період липень-грудень 2019 року, у яких зазначено ПІБ уповноваженої особи на отримання пального, а також підписи, що підтверджують факти отримання дизпалива (а.с.69-77 т.2 ).

Всі наведені вище обставини та надані до матеріалів справи докази не дозволяють суду погодитись з висновками контролюючого органу щодо нереальності правовідносин позивача з ТОВ «Європа ТД», що висловлені в акті перевірки від 15.10.2020 №272/06-30-07- 01/30969288.

З приводу правовідносин позивача з контрагентом ТОВ "Лігамегабуд" судом встановлено наступне.

Так, ТОВ "Добринь" в серпні 2019 року від контрагента ТОВ "Лігамегабуд" було отримано послуги техніки на суму ПДВ 50000 грн.

Згідно даних ЄРПН в серпні 2019 року позивач від контрагента ТОВ "Лігамегабуд" отримало послуги техніки в кількості 1 шт. на загальну суму 600000 грн, в тому числі ПДВ 100000 грн.

Вказані послуги отримані за договором про надання транспортних послуг від 19.08.2019 року №Д-177 (а.с.93-94 т.1), що містить наступні умови.

У п. 3.1.4 зазначено, що по завершенню виконання роботи Виконавець надає посадовій особі Замовника для підписання подорожні листи та листи-підтвердження роботи автомобіля (час відправлення та прибуття, пройдений шлях в км).

В п.4.1 зазначено, що оплата за транспортні послуги здійснюється на підставі акту виконаних робіт з підтверджуючими додатками (листами-підтвердження роботи автотранспорту).

Відповідачем зафіксовано факт надання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних та актів здачі приймання робіт (надання послуг).

Водночас контролюючим органом у акті перевірки вказано, що сума наданих послуг підтверджена наданими первинними документами становить 300000 грн, сума ПДВ - 50000 грн. Відповідно до наданих документів немає можливості встановити хто саме та яким механізмом (паспорти машиніста не надані до перевірки) здійснював навантаження та розвантаження відходів цеху, що відображено в товаро-транспортній накладній, а саме транспортування проводилось автомобілями в кількості 5 шт. (відображено в таблиці, наведеній вище). Всі вказані автомобілі, відповідно до наданих копій ТТН навантажувались в один і той же час, а саме о 8.00, о 10.05, о 12.20, о 14.25, о 16.35, та розвантажувались в один і той же час, а саме о 9.05, 11.15, о 13.25, о 15.25, о 17.35.

Крім того, відповідно до наданих належно завірених копій ТТН, автомобілі МАЗ 650105 та МАЗ 551605 вантажопідйомністю 20 т фізично не мали можливості здійснити перевезення вантажів на відстань 37 км за обмежений проміжок часу, який складає 30-35 хвилин, а саме час вибуття з навантаження відображений в ТТН становить 8.30, а час прибуття для розвантаження становить 9.05.

З урахуванням вищевказаного, контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем не підтверджено фактичного здійснення господарської операції, яке мало бути відображене в первинних та бухгалтерських документах, які містять відомості про дану господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Свідок ОСОБА_1 по контрагенту ТОВ «Лігамегабуд» повідомив, що останній надавав послуги по вивезенню відходів від цеху. Короткі часові проміжки між маршрутами автомобілів дозволили зробити висновок про відсутність фізичної можливості перевезти встановлений об`єм грузів за вказаний час.

При цьому пояснити розбіжності у цифрових значеннях відстаней між одними і тими ж населеними пунктами, що вказуються сторонами, свідок пояснити не зміг.

На спростування висновків контролюючого органу позивачем на підтвердження наявності договірних відносин з контрагентом ТОВ «Лігамегабуд» та за для підтвердження реального характеру господарської операції до матеріалів справи надано договір про надання транспортних послуг від 19.08.2019 року №Д-177 (а.с.93-94 т.1), платіжне доручення №2359 від 15.08.2019 (а.с.128 т.1), акти здачі-приймання робіт: №25 від 29.02.2020, №24 від 28.02.2020 , №23 від 27.02.2020, №22 від 26.02.2020, №21 від 25.02.2020 (а.с.95-99 т.1), товарно-транспортні накладні: №28/02-20/1 від 28.02.2020р., №28/02-20/2 від 28.02.2020р., №28/02-20/3 від 28.02.2020р., №28/02-20/4 від 28.02.2020р., №28/02-20/5 від 28.02.2020р., №29/02-20 від 29.02.2020 р., №29/02-20/1 від 29.02.2020 р., №29/02-20/2 від 29.02.2020 р., №29/02-20/3 від 29.02.2020 р., №29/02-20/4 від 29.02.2020 р., №27/02-20/1 від 27.02.2020 р., №27/02-20/2 від 27.02.2020 р., №27/02-20/3 від 27.02.2020 р., №27/02-20/4 від 27.02.2020 р., №27/02-20/5 від 27.02.2020 р., №26/02-20/6 від 26.02.2020р., №26/02-20/5 від 26.02.2020р., №26/02-20/4 від 26.02.2020р., №26/02-20/3 від 26.02.2020р., №26/02-20/2 від 26.02.2020р., №26/02-20/1 від 26.02.2020р., №25/02-20/1 від 25.02.2020 р.,№25/02-20/2 від 25.02.2020р., №25/02-20/3 від 25.02.2020р., №25/02-20/4 від 25.02.2020р., №25/02-20-5 від 25.02.2020р., №25/02-20/6 від 25.02.2020р., №25/02-20/7 від 25.02.2020р (а.с.100- 127 т.1).

В свою чергу позивач на підтвердження підстав скасування рішень контролюючого органу вказує, що згідно відкритих джерел мережі Інтернет максимальна швидкість авто МАЗ 650105 та МАЗ 551605 складає 85 км/год, а максимальна вантажопідйомність дорівнює 20,5 т., відповідно, за проміжок часу, який складає 30-35 хвилин та зазначений у товарно-транспортних накладних, авто фізично мали можливість здійснити перевезення вантажів вагою 20 т. з села Чоповичі в село Добринь, відстань між якими становить 26 км.

Вказане спростовує твердження відповідача про відсутність реальної можливості здійснити транспортування відповідної кількості товару за наведені вище проміжки часу.

Відтак, позивачем було надано докази, що фактично понесені витрати були спрямовані на отримання доходу, а придбаний товар (послуги) був використаний у господарській діяльності з метою отримання економічних вигід та здійснення господарської діяльності підприємства. Надані Позивачем первинні та інші документи, вони повною мірою розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів Позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату під час господарської діяльності з контрагентами.

З огляду на наведене, з урахуванням наданих до матеріалів справи доказів, відповідачем не доведено факт відсутності реального характеру господарської операції позивача з ТОВ "Лігамегабуд», а тому податкова накладна №32 від 15.08.2019 року визнається судом як така, що виписана з дотримання усіх необхідних підстав та належним чином оформлена.

Щодо господарської операції позивача з контрагентом ТОВ "БК "Будівельний майданчик» суд вважає за необхідне вказати наступне.

В травні-червні 2019 року від контрагента ТОВ "БК "Будівельний майданчик" позивачем отримано послуги техніки на суму ПДВ 200000 грн.

Зокрема, перевезення продукції по маршруту ТОВ "Добринь" (с.Добринь кар`єр) - Тов "Добринь" (с.Чоповичі цех), погрузочні роботи ескаватор Борекс-2101 в кількості 2 шт. на загальну суму 1200000 грн, в тому числі ПДВ 200000 грн.

Водночас, як встановлено контролюючим органом, позивачем за травень 2019 року 19.06.2019 подано податкову декларацію з податку на додану вартість № з наступними показниками:

- рядок 9 "податкові зобов`язання" - 0 грн.

- рядок 10.1 "придбання товарів, робіт, послуг" - 101713 грн.

- рядок 16.1 "значення рядка 21 попереднього періоду" - 23332 грн.

- рядок 17 "усього ПК" - 125045 грн.

- рядок 19 "від`ємне значення різниці між сумою ПЗ та сумою ПК" - 125045 грн.

- рядок 20.2 "підлягає бюджетному відшкодуванню" - 25045 грн.

- рядок 20.3 "зараховується до складу ПК наступного звітного періоду" - 100000 грн.

- рядок 21 "сума від`ємного значення, що зараховується до складу ПК наступного періоду - 100000 грн.

Уточнюючим розрахунком від 13.09.2019 року № було уточнено наступні показники:

- рядок 10.1 "придбання товарів, робіт, послуг" - 1713 грн.

- рядок 16.1 "значення рядка 21 попереднього періоду" - 23332 грн.

- рядок 17 "усього ПК" - 25045 грн.

- рядок 19 "від`ємне значення різниці між сумою ПЗ та сумою ПК" - 25045 грн.

- рядок 20.2 "підлягає бюджетному відшкодуванню" - 25045 грн.

- рядок 20.3 "зараховується до складу ПК наступного звітного періоду" - 0 грн.

- рядок 21 "сума від`ємного значення, що зараховується до складу ПК наступного періоду" - 0 грн (а.с. 55-56 т.1).

Підприємством було зменшено податковий кредит на 100000 грн по контрагенту ТОВ "Будівельний майданчик" (а.с.60-61 т.1).

До перевірки надано договір надання послуг завантаження та перевезення гранітної продукції від 30.04.2019 року, в якому зазначено, що Перевізник зобов`язується завантажити та доставити автомобільним транспортом вантаж до пункту призначення, а Вантажоодержувач зобов`язується сплатити за перевезення вантажу. Перевізник зобов`язаний забезпечити своєчасну подачу автомобілів та спеціальної техніки для навантаження. Договір діє до 31.12.2019 року.

Загальна сума наданих послуг становить 1200000 грн, сума ПДВ 200000 грн.

Контролюючий орган дійшов висновку про відсутність можливості з наданих до перевірки документів встановити хто саме та яким механізмом (паспорти машиніста не надані до перевірки) здійснював навантаження та розвантаження продукції, яка відображено в товаро-транспортній накладній.

Крім того, саме транспортування проводилось автомобілем КамАЗ-5502. Даний автомобіль, відповідно до наданих копій ТТН фізично не мав можливості здійснити перевезення вантажу вагою 18-30 т, оскільки вантажопідйомність даного автомобіля становить до 15 т (згідно відкритих джерел).

Таким чином, у акті перевірки вказано, що платником не підтверджено фактичного здійснення господарської операції, яке мало бути відображене в первинних та бухгалтерських документах, які містять відомості про дану господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 по контрагенту ТОВ "Будівельний майданчик" показав, що вказані автомобілі фізично не могли перевезти визначений в документах об`єм грузів. Вказав, що платником не надано звіт машиніста (паспорт), що підтвердив би факт навантаження автомобіля.

Суд не може погодитись з вказаними висновками контролюючого органу, оскільки відсутність звіту машиніста (паспорта) не може мати наслідок визнання господарської операції недійсною, оскільки такий документ не є первинним документом в розумінні ст.9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Натомість позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентом ТОВ "Будівельний майданчик" до матеріалів справи надано договір №3004-19 від 30.04.2019 (а.с.169-170 т.1), акти надання послуг: №31/05 від 31.05.2019 та №30/06 від 30.06.2019 (а.с.171, 172 т.1), платіжні доручення: №2315 від 03.07.2019 та №2314 від 02.07.2019 (а.с.175, 176 т.1); товарно-транспортні накладні: №24 від05.06.2019, №25 від 06.06.2019, №26 від 07.06.2019, №27 від 10.06.2019р., №28 від 11.06.2019, №29 від 12.06.2019, №30 від 13.06.2019, №32 від 14.06.2019р., №33 від 18.06.2019, №34 від 20.06.2019, №35 від 21.06.2019, №36 від 24.06.2019р., №37 від 25.06.2019, №38 від 26.06.2019, №З9 від 27.06.2019, №23 від 04.04.2019р., №22 від 03.06.2019, №1 від 02.05.2019, №2 від 03.05.2019, №3 від 06.05.2019р., №4 від 07.05.2019, №5 від 08.05.2019, №6 від 10.05.2019, №7 від 13.05.2019,№8 від 14.05.2019, №9 від 15.05.2019, №10 від 16.05.2019, №11 від 17.05.2019, №12 від 20.05.2019, №13 від 21.05.2019, №14 від 22.05.2019, №15 від 23.05.2019, №16 від 24.04.2019, №17 від 27.05.2019, №18 від 28.05.2019, №19 від 29.05.2019, №20 від 30.05.2019, №21 від 31.05.2019 (а.с.130-168 т.1).

Згідно товарно-транспортних накладних вантажний автомобіль здійснював кілька рейсів з перевезення продукції за день, відповідно підсумкова вага перевезеної продукції за день складала 18 30 т., як наслідок, підсумок загальної ваги перевезеної продукції було зазначено у таблиці "Вантажно-розвантажувальні операції" товарно-транспортних накладних.

Крім того, з метою підтвердження фактів по вказаних господарських операціях позивачем до матеріалів справи надано докази подальшої переробки сировини, що придбана у ТОВ "БК "Будівельний майданчик" та в подальшому продана, що підтверджується накладними на передачу готової продукції: № 2 від 02.05.2019; № 4 від 15.05.2019; № 5 від 16.05.2019; № 6 від 20.05.2019.; № 7 від 21.05.2019.; № 8 від 23.05.2019; № 9 від 24.05.2019;№ 10 від 27.05.2019; № 12 від 29.05.2019; № 13 від 03.06.2019; № 16 від 10.06.2019; № 18 від 14.06.2019; № 21 від 19.06.2019; № 25 від 28.09.2019; № 24 від 26.06.2019;№ 23 від 25.06.2019;№ 22 від 24.06.2019; № 1 від 28.05.2019 (а.с.34-51 т.2) та митними деклараціями на експорт: №UA101030/2019/002914 від 25.06.2019 р.;№UA101030/2019/002916 від 25.06.2019; №UA101030/2019/002915 від 25.06.2019; №UA101030/2019/002913 від 25.06.2019; №UA101030/2019/002925 від 25.06.2019; №UA101030/2019/002924 від 25.06.2019; №UA101030/2019/002923 від 25.06.2019; №UA101030/2019/002936 від 26.06.2019; №UA101030/2019/002938 від 26.06.2019; №UA101030/2019/002942 від 26.06.2019.; №UA101030/2019/002962 від 26.06.2019; №UA101030/2019/002965 від 26.06.2019; №UA101030/2019/002964 від 26.06.2019; №UA101030/2019/002979 від 27.06.2019; №UA101030/2019/002978 від 27.06.2019; №UA101030/2019/002980 від 27.06.2019; №UA101030/2019/002977 від 27.06.2019; №UA101030/2019/002726 від 14.06.2019; №UA101030/2019/002725 від 14.06.2019; №UA101030/2019/002719 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002718 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002716 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002715 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002708 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002704 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002717 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002707 від 13.06.2019; №UA101030/2019/002664 від 11.06.2019; №UA101030/2019/002659 від 11.06.2019; №UA101030/2019/002658 від 11.06.2019; №UA101030/2019/002656 від 11.06.2019; №UA101030/2019/002640 від 11.06.2019; №UA101030/2019/002638 від 11.06.2019; №UA101030/2019/002631 від 10.06.2019; №UA101030/2019/002620 від 10.06.2019; №UA101030/2019/002619 від 10.06.2019; №UA101030/2019/002881 від 24.06.2019; №UA101030/2019/002885 від 24.06.2019; №UA101030/2019/002897 від 24.06.2019; №UA101030/2019/002888 від 24.06.2019; №UA101030/2019/002896 від 24.06.2019; №UA101030/2019/002895 від 24.06.2019 (а.с. 9-33 т.2, 52-68 т.2);

З огляду на наведене, відповідачем не доведено факту відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ "БК "Будівельний майданчик".

Відтак, нереальність господарських операцій із придбання платником податку товару (робіт,послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами й не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватися лише припущеннями про технічну неспроможність перевезення автотранспорту ваги згідно з наданими під час процесу перевірки та суду товарно-транспортними накладними за заявлений проміжок часу, під час здійснення господарських операцій з ТОВ "Лігамегабуд" та ТОВ "БК Будівельний майданчик".

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №340/422/19 від 04 червня 2020 року.

У постанові від 12 лютого 2020 року (справа №813/3577/13-а) Верховний Суд вказав, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) такого ж самого переліку послуг, що й зазначені в специфікаціях, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Верховний Суд у постановах у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа № 814/2412/17), від 02.04.2020 у справі № 160/93/19), від 13.08.2020 р. (справа № 520/4829/19) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

При цьому норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання в його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі №826/10402/17 ВС Укаїни, зазначено, що податкове законодавство не встановлює конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають ідентифікуватись ті чи інші господарські операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу. А відтак на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з оплатою спірних послуг, позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальником конкретних видів послуг та про результат виконання кожної послуги у вигляді звіту, висновку тощо.

Отже, саме реальні зміни майнового стану платника податків є визначальною ознакою господарської операції, яка дозволяє віднести грошову суму такої операцію на витрати та зменшити оподатковуваний дохід платника податків згідно з ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Водночас, реальний зміст господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю "Добринь" та його контрагентами ТОВ "Європа ТД", ТОВ "Лігамегабуд" та ТОВ "БК Будівельний майданчик" підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами, за результатами дослідження яких, суд дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 1874,00грн.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Слід зауважити, що відповідачем не було надано належних і допустимих доказів, які б спростовували реальність таких операцій, визначали б відсутність у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності вказували на те, що вчинення таких операцій не було зумовлено розумними економічними причинами.

Крім того, відповідачем не наведено й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Всі наведені вище обставини свідчать на користь того, що викладені в акті перевірки висновки ґрунтуються винятково на суб`єктивних припущеннях, а не аналізі суті та наслідків господарських операцій, які відбувалися в періоді, охопленому перевіркою, що, своєю чергою, не є безумовною підставою стверджувати про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

З огляду на наведене, з урахуванням встановленого судом факту, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, та є такими, що спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд приходить до висновку, що податкові-повідомлення рішення від 05.11.2020 №1, №1, №1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведене, відповідачем не надано належних доказів, що підтверджують наявність порушень позивачем податкового законодавства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що рішення контролюючого органу слід скасувати, а позов задовольнити в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 8782,33 грн, про, що свідчать платіжні доручення №3048 від 27.01.2021 та №3069 від 09.02.2021 (а.с.20, 211 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДПС у Житомирській області сплаченого позивачем судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПC у Житомирській області від 05.11.2020 №1, №1, №1.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Добринь" (вул. Ватутіна, 30, смт. Хорошів, Хорошівський район, Житомирська область, 12101, ) судові витрати в сумі 8782,33 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва