Справа № 260/1383/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2021 року м. Ужгород№ 260/1383/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань Романець Е.М.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Романець Н.Є.;

представника відповідача не з`явився;

третьої особи - Лемак В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, третя особа - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) згідно якого просило суд: Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 29.03.2021 р. в розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні №64269644.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 березня 2021 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. про накладення штрафу від 12.03.2021 року у виконавчому провадженні №64269644. Відповідно до даної постанови, на боржника - Головне управління - накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/855/20 від 31.07.2020 року без поважних причин. 02 квітня 2021 року надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. про накладення штрафу від 29 березня 2021 року про накладення штрафу 10200,00 грн. Позивач вважає вказану постанову від 29.03.2021 року протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а тому звернулося з позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року відкрито провадження у справі.

17 травня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні такого. Заперечуючи проти позову, зокрема, вказує на те, що після спливу строку, наданого у постанові про накладення штрафу від 12.03.2021 року, для виконання боржником рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/855/20 від 22.12.2020 року державним виконавцем, керуючись ст. 63, 75 закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення боржника штрафу у подвійному розмірі, так як таким і не надано відомості про виконання рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року зупинено провадження у вказаній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі 260/1117/21 за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року поновлення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду даної справи представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Третя особа - ОСОБА_1 у судовому засіданні просив у задоволення позовних вимог відмовити, як безпідставних.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку наступного висновку.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі державний виконавець) ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2021 року ВП № 64269644 з виконання виконавчого листа № 260/855/20, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 22.12.2020 року на виконання вказаного рішення суду, зокрема про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII (в первинній редакції), починаючи з 01 січня 2020 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження граничним розміром, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 06 березня 2020 року №18-85- вих.2020, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.13-14).

Листом від 10.02.2021 року №0700-0305-5/5524 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомляло відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 року по справі №260/855/20 виконано 31 грудня 2020 року в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Стягувачу проведено перерахунок пенсії та, з врахуванням надбавок, як учаснику бойових дій, розмір пенсії склав 53640,81 грн. Основний розмір пенсії складав 53191,31 грн., що становить 90 % від суми, вказаної у довідці прокуратури Закарпатської області від 06.03.2020 р. №18-85-вих.2020. Різниця пенсії за результатами проведеного перерахунку за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2020 р. склала 372403,52 грн. та облікована органами Пенсійного фонду України.

Постановою старшого державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. про накладення штрафу від 12.03.2021 року у виконавчому провадженні № 64269644 на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - накладено штраф у розмірі 5100 грн за невиконання без поважних причин рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/855/20 від 31.07.2020 року в частині виплати заборгованості з виплати пенсії за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року в сумі 372403,52 грн.

Вищевказана постанова була оскаржена в судовому порядку, та за наслідками розгляду позовної заяви визнана протиправною та скасована у судовому порядку. (справа 260/1117/21).

Після спливу строку, наданого у Постанові про накладення штрафу № 64269644 від 12.03.2021 року для виконання боржником рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/855/20 від 22.12.2020 року державним виконавцем, керуючись ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі, так як боржником та к і не надано відомостей про виконання рішення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно зі статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон України № 1404-VIII).

Так статтею 1 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 5 Закону України №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до статті 3 частини 1 пункту 1 Закону України №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 15 частин 1, 2 Закону України №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України № 1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 26 частини 6 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень статті 27 Закону України №1404-VIII, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі статті 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону України № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до статті 19 частини 4 Закону України № 1404-VIII, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом встановлено, що 12.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 64269644 про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/855/20 від 30.07.2020 року в частині виплати заборгованості з виплати пенсії за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року в сумі 372403,52 грн без поважних причин.

Обґрунтовуючи поважність причин невиконання рішення суду, позивач вказує, що пенсію за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року нараховано та обліковано, але буде виплачено після надходження коштів з Державного бюджету України.

Суд зауважує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Згідно із пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФУ від 22.12.2014 року (далі - Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 підпунктів 2, 4 Положення № 28-2, основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством; планування доходів та видатків коштів ПФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечення виконання бюджету ПФУ.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а.

Відповідно до статті 23 частин 1, 2 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із статтею 116 частиною 1 пунктами 20 та 29 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

З матеріалів справи встановлено, що листом Головного управління від 10.02.2021 року № 0700-0305-5/5524 повідомлено державного виконавця, що рішення суду №260/855/20 від 31.07.2020 року виконано 31 грудня 2020 року в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Стягувачу, з 01.01.2020 року призначено пенсію в розмірі 53640,81 грн з врахуванням надбавок, як учаснику бойових дій. Основний розмір пенсії складає 53191,31 грн., що становить 90% від суми, вказаної у довідці прокуратури Закарпатської області від 06.03.2020 р. №18-85-вих.2020. Виходячи з нового розміру пенсії, ОСОБА_1 донараховано за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2020 р. 372403,52 грн. Разом з тим, 02.11.2020 р. ОСОБА_1 подавав заяву про перерахунок пенсії, та нову довідку про заробітну плату №227-вих 2020, згідно яких йому проведено з 01.10.2020 року перерахунок пенсії та встановлено новий розмір пенсії в сумі 17120 грн. (з обмеженням не більше 10 мінімальних пенсій). З 01.12.2020 року і по теперішній час ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 17690 грн.

Дані обставини встановлені у рішенні суду по справі 260/1117/21 та відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не потребують доказування.

Таким чином, суд вважає, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій, тобто для виконання рішення суду.

Суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Постанова державного виконавця про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача сплатити стягувачеві суму перерахованої пенсії та умисного не вчинення цих дій.

Отже, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів гр. ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Такі підстави не виконання рішення суду, суд вважає поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить гр. ОСОБА_1 не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року (справа № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18)) та від 13 червня 2018 року (справа № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18)).

Відтак, часткове невиконання судового рішення, на думку суду, відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63, 75, Закону України № 1404, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Враховуючи, що позивачем виконано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року по справі № 260/855/20 не в повному обсязі не з його вини, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі"Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи наведене, з урахуванням приписів ч.2 ст.139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 287,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (88000, Закарпатська облатсь, м. Ужгород, пл. ш. Петефі, буд. 14, код ЄДРПОУ - 43316386) про визнання протиправною та скасування постанови, третя особа - ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 29.03.2021 року в розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні №64269644.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судове рішення проголошується та вручається учасникам справи з урахуванням особливостей, передбачених положеннями статті 271 Кодексу адміністративного України.

У справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

СуддяС.А. Гебеш