Справа № 340/1649/21
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1649/21
(суддя Кравчук О.В., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №340/1649/21 за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 квітня 2021 року звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, згідно з яким, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 року №219;

- зобов`язати Дмитрівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області затвердити проект землеустрою та передати позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :02:000:5559, яка знаходиться на території Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач не мав законних підстав надавати оцінку проекту землеустрою, оскільки положення статті 186-1 ЗК України визначають вичерпний перелік підстав за наявності яких може бути відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 року № 219.

Зобов`язав Дмитрівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області не пізніше 15 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою та передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :02:000:5559, яка знаходиться на території Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, не дотримано принципів визначених Конституцією України, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення. Висловлені відповідачем зауваження щодо вже погодженого проекту землеустрою, не можуть слугувати підставою для відмови у його затвердженні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його до апеляційного суду.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, оскільки оскаржуване рішення відповідача містить встановлені законом підстави для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Зазначає про те, що проект землеустрою не було погоджено Іванковецькою сільрадою, а тому відповідач прийняв законне та обгрунтоване рішення. Зазначає про те, що висновок від 02.12.2020 року №16954/82-20 про погодження проекту землеустрою долучений до матеріалів справи позивачем пізніше ніж подано проект землеустрою на затвердження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Іванковецької сільської ради від 20.10.2020 року №1710 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою (а.с. 21).

На підставі зазначеного рішення розроблено проект землеустрою, що пройшов погодження згідно з висновком експерта державної експертизи від 02.12.2020 №16954/82-20 (а.с.14-18, 51).

03.12.2020 року, державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за результатами розгляду проекту землеустрою видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 ( а.с.53).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру, земельна ділянка має кадастровий номер :02:000:5559.

У грудні 2020 року позивачем подано до відповідача на затвердження цей проект землеустрою.

23.02.2021 представником позвача подано до відповідача висновок про розгляд документації із землеустрою ( а.с.71-72, 51).

Рішенням Дмитрівської сільської ради від 26.02.2021 року №219 «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» відмовлено у затвердженні проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єктів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обкутувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, а саме:

- зазначена земельна ділянка сформована за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9047 площею 233,0638 га згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, яка не відповідає вимогам чинного законодавства та не затверджено у відповідності до абзацу 4 пункту 12 ст. 186 Земельного кодексу України;

- проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 не відповідає ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (відсутні матеріали погодження);

- не дотримано вимоги п. 3.2. «Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців топографо-геодезичних і картографічних робіт» (Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.02.2014 № 65), а саме: створені виконавцями робіт топографо-геодезичні і картографічні матеріали підписуються керівником суб`єкта господарювання та сертифікованим інженером-геодезистом;

- в проекті землеустрою відсутня відомість перетворення координат із системи СК-63 у систему УСК-2000, що не відповідає Порядку використання Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000 при здійсненні робіт із землеустрою (Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.12.2016 1№ 509);

- згідно технічних характеристик приймача GPS TRIMBLE 5700, за допомогою якого здійснювались геодезичні роботи, базисна лінія становить до 30 км, а в схемі GNSS - спостережень від базової станції до земельної ділянки вказано 44,742 км (а.с.58-59).

Законність та обгрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 8-10 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з ч.3 ст.50 Закону України Про землеустрій (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з ч. 6 та ч.7 ст. 186-1 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»;

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Так, ст.186 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок затвердження землевпорядної документації.

При цьому, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок приймається не на власний розсуд відповідача, а відповідно до ст.ст.6,13,14 Конституції України виключно в встановленому законом порядку.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому, враховуючи погодження Земельного кодексу України в редакції чинній на час погодження проекту землеустрою, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічну правову позицію щодо застосування вищезазначених норм права викладено у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 року, у справі № 260/1294/18, яка у відповідності до положень частини 5 статті 242 КАС України повинна бути врахована судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області погоджено проект землеустрою позивача та надано висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 02.12.2020 № 16954/82-20 (а.с. 51), у якому зазначено, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Здійснено державну реєстрацію сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5559 у Державному земельному кадастрі (а.с.53).

При цьому, слід зауважити, що подання до відповідача висновку від 02.12.2020 № 16954/82-20 не з проектом землеустрою, не свідчить про його не чинність, а тому вказаний висновок підлягав врахуванню відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки станом на час прийняття рішення був отриманий відповідачем.

Враховуючи те, що відповідачу було надано погоджений проект землеустрою позивача, при цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів в редакції ЗК України, що регулюють спірні відносини здійснювалася саме на етапі погодження такого проекту, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення від 26.02.2021 року №219 та як наслідок наявності підстав для його скасування.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №340/1649/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко