Справа № 140/8863/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/8863/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційне приватне підприємство «Агропромтехцентр» (далі - ВКПП «Агропромтехцентр», позивач) звернулось з позовом до Волинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.03.2021 №0000015 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 88098,27 грн та №0000016 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 17619,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ВКПП «Агропромтехцентр» вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні транспортних засобів марки «VOLVO FH-440» (VIN: НОМЕР_1 ) за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, «VOLVO FH-440» (VIN: YV2ASG0A69B536636) за МД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, «VOLVO FH-440» (VIN: V2ASG0A49B536733) за МД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499, складений акт про результати документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за вказаними митними деклараціями від 09.12.2020 №0023/7.3-19/20133772. Вказаним актом встановлено порушення: положень статей 44 та 257, частини сьомої статті 36, частини першої статті 270, частини четвертої, п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за сертифікатом EUR.1, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, положень Закону України від 19.09.2013 №584- VII «Про Митний тариф України» в частині застосування розміру ставок ввізного мита , в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД: від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 58732,18 грн; підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 11746,44 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.03.2021 №0000015 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 88098,27 грн, №0000016 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 17619,66 грн.

Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що згідно із пунктом 2 частини другої статті 351 МК України від 27.11.2020 № 42-рг «Про проведення документальної невиїзної перевірки» дотримання виробничо-комерційним приватним підприємством «Агропромтехцентр» розпочато проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ВКПП «Агропромтехцентр» вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні транспортного засобу «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання, по дорогах загального користування - марка VOLVO, модель - FH-440; календарний рік випуску 2007, шасі № НОМЕР_1 » за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586; «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO модель - FH-400; календарний рік випуску 2008, шасі № НОМЕР_2 » за МД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493; «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO модель - FH-400; календарний рік випуску 2008; шасі № НОМЕР_3 » за МД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із звільнення від оподаткування.

Вказана перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням листа Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Держмитслужби України від 16.11.2020 №15/15-03-01/7/336 щодо отриманої відповіді уповноваженого органу Німеччини від 05.10.2020 №Z4215 F-91/20-1 про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1: від 14.12.2017 №l26465, від 15.12.2017 № 222275, від 15.12.2017 № 222277.

Представник відповідача вказав, що у повідомленні "Про призначення документальної невиїзної перевірки" зазначалось про можливість надання, у разі наявності у ВКПП «Агропромтехцентр» додаткових документів, що стосуються предмету перевірки. Проте, платником податків додаткових документів (пояснень, довідок), а також інших документів, що свідчать про його діяльність, у ході перевірки не надавалось.

Відповідно до документів, поданих декларантом ВКПП «Агропромтехцентр» ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), та даних АСМО «Інспектор» митне оформлення товарів здійснено за електронними МД типу ІМ40ДЕ та доданих декларантом документів, згідно яких ввезено на митну територію України товар: «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO, модель - FH-440; календарний рік випуску 2007, шасі № НОМЕР_1 », «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO модель - FH-400; календарний рік випуску 2008, шасі № НОМЕР_2 », «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO модель - FH-400; календарний рік випуску 2008; шасі № НОМЕР_3 » з використанням пільги - 410 «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї .сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)» загальною митною вартістю 891 848,71 грн, та сплачено ввізне мито за преференційною ставкою (код платежу - 020, спосіб сплати 01) в сумі 30 52,70 грн. Умовно нараховано мито (код платежу - 020, спосіб сплати) сумі 58732,18 грн.

Під час митного оформлення до товарів застосовано преференційний режим на умовах Угоди про вільну торгівлю з ЄС. Для підтвердження преференційного походження товару декларантом надано сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 № 222275, від 15.12.2017 № 222277. Сума наданих пільг зі сплати ввізного мита склала 58 732,18 грн.

У сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 № 222275, від 15.12.2017 № 222277 експортером зазначено «Klaus Dold» (Німеччина).

Представник відповідача вказав, що так, як пред`явлений до митного оформлення декларантом товар є бувшим у вжитку, а його експортер не є його виробником, митницею вирішено провести перевірку достовірності преференційного походження вказаного вище товару.

У відповідь на звернення Волинської митниці ДФС від 22.11.2019 №1773/8/03-70-19-04 в частині перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, на адресу Волинської митниці Держмитслужби листом Департаменту адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання Держмитслужби України від 16.11.2020 №15/15-03- 01/7/336 надіслано відповідь уповноваженого органу Німеччини від 05.10.2020 №Z4215 F-91/20-1 про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1: від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 № 222275, від 15.12.2017 № 222277.

Результати перевірки свідчать що вищевказані сертифікати є автентичним, однак товари, зазначені в сертифікатах не відповідають вимогам преференційного походження відповідно до положень про вільну торгівлю між Україною та ЄС відповідно до вимог Протоколу 1 «Щодо визначення концепції товарів, що походять з певної країни і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про вільну торгівлю між Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з іншої сторони та Україною.

При цьому, уповноваженим органом Німеччини за результатами проведеної перевірки надіслано копію самих сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від з відміткою «не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності» у графі 14 сертифіката. Вказана відмітка належним чином засвідчена уповноваженим органом Німеччини.

Представник відповідача вважає, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 № 222275, від 15.12.2017 № 222277 не підтверджують преференційне походження товару, а тому товарам, зазначеним у сертифікатах, не надається статус преференційного походження відповідно до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, так як експортер не надав жодних підтверджуючих документів.

Отже, згідно надісланої відповіді уповноважених органів Республіки Німеччина сертифікати з перевезення товару EUR.1: від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 № 222275, від 15.12.2017 № 222277 не можуть бути підставою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі до товарів, оформлених за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 імпортером ВКПП «Агропромтехцентр».

За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням інформації та копій документів, отриманих від уповноваженого органу іноземної держави, відповідно до частини 14 статті 354 Митного кодексу України під час перевірки правильності визначення країни походження, підстав для звільнення від оподаткування, не підтверджено заявлену країну походження товарів встановлено їх походження, як невідоме. ,

Відповідно до пункту 54.4. статті 4 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених" відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган ;має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.2. цієї статті, на підстав відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до статті 270 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями), правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заявлення недостовірних відомостей про характеристики товару (преференційне походження), які відрізняються від даних, отриманих від уповноважених органів іноземних держав (компетентний орган Республіки Польща), призвело до безпідставного застосування преференційного режиму, на товар походженням з Європейського Союзу, що ввезені на територію України ВКПП «Агропромтехцентр», замість застосування повної ставки мита згідно розділів VII, XI, XV Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 № 5 84-VII «Про Митний тариф України» та, як наслідок - до несвоєчасного та неповного нарахування та сплати митних платежів, чим порушено вимоги частини четвертої та частини п`ятої статті 280, частини першої статті 281 кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями).

Представник відповідача вказав, що документальною невиїзною перевіркою ВКПП «Агропромтехцентр» встановлено порушення вимог:

1. положень статей 44 та 257 ,частини 7 статті 36 , частини 1 статті 270,частини 4,5 статті 280, частини 1 статті 281 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за сертифікатом EUR.1, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, положень Закону України від 19.09.2013 №584-VII «Про Митний тариф України» в частині застосування розміру ставок ввізного мита, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД: від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/20і 8/001493. від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 58732,18 грн.

2. підпункту в) пункту 185.1 статті 185. пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493. від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 11746,44грн.

Зважаючи на відсутність будь-яких заперечень зі сторони ВКПП «Агропромтехцентр» Волинською митницею Держмитслужби - прийнято податкові повідомлення-рішення №0000015, №0000016 від 10.03.2021, які рекомендованим шляхом з повідомленням про вручення.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

27.09.2021 представником позивача подано до суду пояснення, в яких останні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що за ЕМД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586 ВКПП «Агропромтехцентр» здійснено митне оформлення товару: «Сідельний тягач для напівпричепів двоосний, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка - VOLVO - модель - FH-440; календарний рік випуску - 2007; модельний рік випуску - 2008; шасі № НОМЕР_1 ; об`єм 12777 CM3; потужність - 324 kw; тип двигуна - D13; колісна формула - 4x2, тип палива - дизель, кількість місць для сидіння враховуючи місце водія згідно документів виробника - 2, маса в разі максимального навантаження - 18000 кг., вантажопідйомність 10300 кг, торговельна марка - VOLVO, колір- червоний, країна походження - Швеція».

За ЕМД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493 ВКПП «Агропромтехцентр» здійснено митне оформлення товару: «Сідельний тягач для напівпричепів двоосний, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка - VOLVO - модель - FH-400; календарний рік випуску - 2008; модельний рік випуску - 2009; шасі № НОМЕР_2 ; об`єм 12777 CM3; потужність - 294 kw; тип двигуна - D13; колісна формула - 4x2, тип палива - дизель, кількість місць для сидіння враховуючи місце водія згідно документів виробника - 2, маса в разі максимального навантаження - 18000 кг., вантажопідйомність 10600 кг, торговельна марка - VOLVO, колір- оранжевий, країна походження - Швеція».

За ЕМД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 ВКПП «Агропромтехцентр» здійснено митне оформлення товару: «Сідельний тягач для напівпричепів двоосний, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка - VOLVO - модель - FH-400; календарний рік випуску - 2008; модельний рік випуску - 2009; шасі № НОМЕР_3 ; об`єм 12777 смЗ; потужність -294 kw; тип двигуна - D13; колісна формула - 4x2, тип палива - дизель, кількість місць для сидіння враховуючи місце водія згідно документів виробника - 2, маса в разі максимального навантаження - 18000 кг., вантажопідйомність 10600 кг, торговельна марка - VOLVO, колір- оранжевий, країна походження - Швеція».

Ввезення товару на митну територію України проводилось згідно зовнішньоекономічного контракту від 13.12.2017 №13/12/17, укладеного з Компанією "Klaus Dold" Europastrase, 4, D-77933 Lahr (Німеччина).

Під час митного оформлення до товарів було застосовано преференційний режим вільної торгівлі на підставі сертифікатів з перевезення EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 №222275, від 15.12.2017 №222277. Сума наданих пільг зі сплати ввізного мита склала 58732,18 грн, код преференції 410 Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС. У сертифікатах з перевезення EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 №222275, від 15.12.2017 №222277 експортером зазначено «Klaus Dold» (Німеччина).

За результатами митного оформлення ВКПП «Агропромтехцентр» сплатило усі митні платежі та митним органом було завершено усі митні процедури та випущено у вільний обіг товар, що імпортувався.

До вищезазначених митних декларацій додавалися, зокрема, сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 №222275, від 15.12.2017 №222277, в яких зазначено експортером компанію "Klaus Dold" (Німеччина), а країна походження товару - Європейський Союз.

З листа Державної митної служби України від 16.11.2020 №15/15-03-01/7/336, адресованого Волинській митниці Держмитслужби вбачається, що листом уповноваженого органу Німеччини від 05.10.2020 (вх.. №28663/11 від 09.11.2020) не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у вказаних сертифікатах. Враховуючи отриману інформацію Державна митна служба України просила провести заходи згідно з чинним законодавством України та повідомити про їх результати.

На підставі наказу від 27.11.2020 №42-рч було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із звільнення від оподаткування при митному оформленні транспортних засобів «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання, по дорогах загального користування - марка VOLVO, модель - FH-440; календарний рік випуску 2007, шасі № НОМЕР_1 » за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586; «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO модель - FH-400; календарний рік випуску 2008, шасі № НОМЕР_2 » за МД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493; «Сідельний тягач для напівпричепів, бувший у використанні призначений для використання по дорогах загального користування - марка VOLVO модель - FH-400; календарний рік випуску 2008; шасі № НОМЕР_3 » за МД від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499, ВКПП «Агропромтехцентр» () тривалістю 3 робочих днів з 01.12.2020, про яку відповідачем було повідомлено позивача листом від 27.11.2020 №10505-7.3-19 та запропоновано у разі наявності надати додаткові документи, що стосуються предмету перевірки.

За результатами перевірки складений акт про результати документальної невиїзної перевірки ВКПП «Агропромтехцентр» з питань дотримання законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із звільнення від оподаткування за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499, яким зафіксоване порушення позивачем положень статей 44 та 257, частини сьомої статті 36, частини першої статті 270, частини четвертої, п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за сертифікатом EUR.1, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, положень Закону України від 19.09.2013 №584- VII «Про Митний тариф України» в частині застосування розміру ставок ввізного мита , в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД: від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 58732,18 грн; підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 11746,44 грн.

На підставі акту перевірки Волинської митниці Держмитслужби прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.03.2021 №0000015/7.3-19 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 88 098,27 грн, №0000016/7.3-19 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 17 619,66 грн.

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та необґрунтованими, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно із частиною шостою статті 265 МК України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Відповідно до частини першої статті 266 МК України декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (пункт 5).

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Згідно із частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митним органам документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

З листа Державної митної служби України від 16.11.2020 №15/15-03-01/7/336 вбачається, що у відповідь на звернення Волинської митниці ДФС від 22.11.2019 №1773/8/03-70-19-04 направлено лист уповноваженого органу Німеччини від 05.10.2020 (вх.. №28663/11 від 09.11.2020), яким не підтверджено походження товарів, зазначених у 7 сертифікатах з перевезення товару EUR.1 та у 7 деклараціях про походження, виданих експортером «Klaus Dold». Митницям Держмитслужби про заходи, вжиті в межах компетенції за результатами перевірок, та суми митних платежів, що підлягають донарахуванню, інформувати Департамент адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання.

Матеріали справи свідчать, що Волинською митницею Держмитслужби на підставі статей 345, 351, 352, 354 МК України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами та доповненнями) у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження преференційного походження товарів, митне оформлення яких завершено, наказу Волинської митниці Держмитслужби від 27.11.2020 №42-рч проведено документальну невиїзну перевірку ВКПП «Агропромтехцентр» з питань дотримання вимог законодавства України в частині обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товару, що імпортований за митними деклараціями від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499.

За результатами перевірки складено акт від 09.12.2020 №0023/7.3-19/20133772, відповідно до висновків якого виявлено порушення вимог статей 44 та 257, частини сьомої статті 36, частини першої статті 270, частини четвертої, п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МК України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за сертифікатом EUR.1, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, положень Закону України від 19.09.2013 №584- VII «Про Митний тариф України» в частині застосування розміру ставок ввізного мита , в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД: від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 58732,18 грн; підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 на загальну суму 11746,44 10.03.2021 Волинською митницею Держмитслужби винесено податкові повідомлення-рішення №0000015/7.3-19 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 88 098,27 грн., №0000016/7.3-19 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 17 619,66 грн.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 278 МК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною першою статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до підпункту "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Відповідно до підпункту 54.3.6. пункту 54.3, пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Суд обумовлює ту обставину, що у даній справі спір між сторонами не виник щодо виду товару, який переміщувався підприємством через митний кордон та підлягав митному контролю, і кількості такого, а стосується виключно встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та як наслідок наявності чи відсутності права позивача на застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного товару.

Згідно з частинами 1-3, 6 статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння, з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини 7 цієї статті, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

З 01.01.2016 для митного оформлення в України товарів вироблених на території ЄС застосовується Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі - Угода про асоціацію), а саме розділ IV "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" яким встановлено порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Відповідно до статті 26, 27 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва"); "мито" включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.

Кожна Сторона відповідно до частини першої статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу ІІ "Визначення концепції "походження товарів" Протоколу І до Угоди про асоціацію з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу : (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, зокрема, сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Частинами 1-3 статті 43 Митного кодексу України встановлено, що одним з документів, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 Митного кодексу України у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Таким чином, серед переліку документів, які можуть підтвердити країну походження товару, сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску таких відповідно до заявленого митного режиму.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 - це документ, що видається митними органами країни експорту для підтвердження відповідності товару вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про асоціацію, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

При цьому, обов`язок вжити всі належні заходи для перевірки статусу походження товарів, забезпечити правильне заповнення бланків сертифікату з перевезення товару EUR.1 покладено на митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1.

Стаття 28 Протоколу І встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, interalia (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Висновки контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на преференцію базуються виключно на листі уповноваженого органу Німеччини від 05.10.2020 (вх.. №28663/11 від 09.11.2020), яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у вказаному сертифікаті.

В той же час, вказаний лист уповноваженого органу Німеччини не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Німеччини до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Як зазначалось вище, для митного оформлення товару за МД від 18.12.2017 №UA205040/2017/021586, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001493, від 22.01.2018 №UA205040/2018/001499 декларантом було надано всі необхідні супровідні документи, в тому числі сертифікати з перевезення товару форми EUR.l від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 №222275, від 15.12.2017 №222277, в яких зазначено експортером компанію "Klaus Dold" Europastrase, 4, D-77933 Lahr (Німеччина).

Враховуючи те, що сертифікат з перевезення товару є офіційним документом у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, тому такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону не чинними, підробленими чи недійсними.

В матеріалах справи також відсутні докази про визнання недійсним сертифікатів з перевезення товару форми EUR.l від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 №222275, від 15.12.2017 №222277 чи про притягнення експортера до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів.

Відповідно до частини першої статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.

Статтею 25 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди.

Частиною першою статті 45 МК України встановлено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Водночас частиною 1 та 2 статті 37 розділу ІV Угоди про асоціацію встановлено, що Сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

Якщо Сторона на основі об`єктивно задокументованої інформації відчуває неспроможність забезпечити адміністративне співробітництво та/або відчуває існування незаконних дій або шахрайства іншої Сторони відповідно до цієї Глави, заінтересована Сторона може тимчасово призупинити дію відповідного преференційного режиму для відповідного товару (товарів) згідно із цією статтею.

Відповідно до статті 32 розділу VI "Домовленості про адміністративне співробітництво" Протоколу І до Угоди про асоціацію Митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс. З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Згідно з положеннями статті 33 розділу VI "Домовленості про адміністративне співробітництво" Протоколу І до Угоди про асоціацію подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 МК України у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Суд також враховує, що сертифікати про походження EUR.1 від 14.12.2017 №126465, від 15.12.2017 №222275, від 15.12.2017 №222277 не скасовані, недійсними не визнані, тобто є чинними, а відтак є єдиним документом, що підтверджує походження товару з країн Європейського Союзу, та надає пільги зі сплати митних платежів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при митному оформленні поставленого товару позивач не порушив вимог статті 26 Протоколу 1 "Щодо визначення концепції" Товарів, що походять з певної країни і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію і мав право на розмитнення товару за преференційною ставкою ввізного мита.

Отже, поставлений ВКПП «Агропромтехцентр» товар має підтвердження походження з країн Європейського Союзу відповідно до Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, що не враховано відповідачем, а відтак прийняті митним органом спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 4540,00 грн., сплачений платіжним дорученням від 13.08.2021 №442.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Театральна, 15, ) до Волинської митниці Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Волинської митниці Держмитслужби від 10.03.2021 №0000015/7.3-19 та №0000016/7.3-19.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби на користь Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. А. Лозовський