Справа № 420/6966/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6966/21

Головуючий в суді І інстанції: Бжассо Н.В. Рішення суду І інстанції прийнято у м. Одеса Дата прийняття рішення 31 травня 2021 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме: визнання протиправними дій щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 % від розміру місячної суддівської винагороди; скасування рішення, що викладено у формі листа № 11248-11069/К-02/8-1500/20 від 26 листопада 2020 року; зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 % від розміру суддівської винагороди, зазначеного у довідці Територіального управління ДСА України в Одеській області № 5-561/20 від 27 лютого 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як у межах спірних правовідносин апелянт має право на здійснення перерахунку розміру його довічного грошового утримання на підставі наданої довідки Територіального управління ДСА України в Одеській області виходячи з 90 % розміру суддівської винагороди, так як такий розмір довічного грошового утримання визначено під час його первинного призначення.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки усім доводам його позовної заяви та допущено помилки у тексті судового рішення.

В свою чергу, пенсійним органом подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про залишення без задоволення позовних вимог, так як згідно чинних вимог законодавства позивач не має права на здійснення спірного перерахунку розміру його грошового утримання у розмірі 90 % від розміру суддівської винагороди.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20 грудня 2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», яке розраховано у розмірі 90 % від розміру суддівської винагороди.

При цьому, Територіальним управлінням ДСА України в Одеській області для позивача складено довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 5-561/20 від 27 лютого 2020 року.

В свою чергу, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року, у справі № 420/2476/20, Головним управлінням ПФУ в Одеській області прийнято рішення № 96 від 15 жовтня 2020 року про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, виходячи з 60 % розміру суддівської винагороди.

Не погоджуючись з розміром перерахованого грошового утримання позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення усіх обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнано таким, що не відповідають Конституції України, пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, на виконання рішення суду у справі № 420/2476/20, здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці.

При цьому, при здійсненні зазначеного перерахунку пенсійним органом зменшено відсотковий розмір довічного грошового утримання на виконання вимог ч. 3 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме з 90 % до 60 % від розміру суддівської винагороди.

В свою чергу, позивач вважає, що пенсійний орган мав зберегти розмір його довічного грошового утримання при здійсненні зазначеного перерахунку, який встановлено при його призначенні та підтверджено судовими рішеннями, а саме 90 %.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, первинний відсоток суддівської винагороди працюючого судді, який встановлено при виході позивача у відставку був визначений у порядку, встановленому ЗУ «Про статус суддів» № 2862-XII, який відрізняється від чинного порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положеннями діючого ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII передбачено інший розмір суддівської винагороди та розмір відсотку від неї, який застосовуються для нарахування щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Тому, колегія суддів вважає неможливим використання для обрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці різних формул обрахунку грошового утримання, а саме бази нарахування за ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII та відсоткового розміру грошового утримання, визначеного ЗУ «Про статус суддів» № 2862-XII.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач маючи 25 років суддівського стажу, згідно ч. 3 ст. 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 60 %.

Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обставини не призвели до протиправного звуження існуючих прав позивача, так як перерахунок його довічного грошового утримання має здійснюватись з врахуванням нової (збільшеної) бази, а саме розміру суддівської винагороди за ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII.

В даному випадку, вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 27 вересня 2021 року (справа № 580/585/21).

З іншого боку, колегія суддів не приймає посилання позивача на судові рішення у справах № 420/5556/18 та № 420/2476/20, як на підставу для задоволення його позовних вимог у даній справі, так як предмет спору у відповідних справах не пов`язаний з відсотковим розміром довічного грошового утримання позивача.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо наявності помилок в оскаржуваному судовому рішенні, як на підставу для задоволення його позовних вимог, так як наявність певних помилок (описок) в тексті рішення суду, які не впливають на його законність та обґрунтованість, не є достатньою та самостійною підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Крусян А.В. Градовський Ю.М.