Справа № 204/5059/21
Суддя: Дубіжанська Т. О.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5059/21
Провадження № 2-а/204/70/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Кіпренко Сергія Сергійовича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Кіпренко С.С., в якій, після уточнення, просив скасувати постанову ДП18 №794438 від 21.06.2021 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 850 гривень за ч. 6 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адмінправопорушення.

В обґрунтування вимог зазначає, що 06.06.2021 у м. Дніпро позивач, керуючи транспортним засобом TOYOTA COROLLA, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у м.Дніпрі на перехресті вул.Донецьке шосе та вул.Петрозаводська зупинений співробітником поліції Кіпренко С.С., який однак надав посвідчення, яке не відповідає вимогам законодавства, окрім того, зазначена особа не підтвердила свою правоздатність та дієздатність органу, від імені якого, останній притягнув позивача до адмінвідповідальності. Окрім того, позивач зазначає, що УПП в Дніпропетровській області, ДПП НПУ України та Національна поліція України є нелегітимними недержавними органами та зареєстровані в іноземних реєстрах як суб`єкт підприємницької діяльності.

Реєстрацію автомобіля позивачем після його придбання у грудні 2017 року, не було проведено у Територіальному сервісному центрі МВС України №1249 чи інших органах Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області чи Головного СЦ МВС, внаслідок відсутності правосуб`єктності у зазначених організацій, як державного органу, які є зареєстрованими як суб`єкти господарювання. З урахуванням встановлених позивачем обставин, ОСОБА_1 зазначив, що його фактично під примусом змушують сплачувати власні кошти за реєстрацію автомобіля на приватні рахунки, а також під примусом змушують реєструвати власне авто не в державному органі, а в приватному органі, який не є юридичною особою і ніде не зареєстрований.

З винесеною постановою позивач не згоден, вважає її такою, що винесена з грубим порушенням законодавства, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року призначено спрощений порядок розгляду справи без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.09.2021 року відповідач надав через канцелярію суду пояснення, які за своїм змістом є відзивом на позовну заяву, відповідно до якого вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у задоволенні позову просив суд відмовити в повному обсязі, наполягав на дотримання всіх вимог законодавства під час винесення постанови. Справу просив розглядати за його відсутності.

В свою чергу, від представника Департаменту патрульної поліції України, з посиланням на ті обставини, що відповідач діяв саме від імені ДПП України, надано суду пояснення, в яких він заперечував проти задоволення позову, наполягав на дотримання всіх вимог законодавства під час винесення постанови, а також надав диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Також від ДППУ надійшло клопотання про залучення їх третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог з боку відповідача, оскільки, має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника.

Відповідно до ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Зі змісту заяви про залучення третьою особою вбачається, що представник ДППУ обґрунтовує заяву, як залучення Департаменту в якості співвідповідача, а в прохальній частині зазначає про залучення третьою особою. При цьому посилається на те, що Департамент має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника.

Суд враховує, що позивачем заявлено позовні вимоги до належного відповідача та позивач клопотання про заміну відповідача або про залучення іншого не заявляв, майбутнє рішення суду не впливає на обсяг прав та обов`язків Департаменту. Окрім цього, позивачем не пред`явлено позовних вимог до Управління, у зв`язку з чим, заява про залучення співвідповідача підлягає відхиленню.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Кіпренко Сергієм Сергійовичем було складено у відношенні ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №794438, згідно якої на останнього, за порушення вимог п.8.4.г та п.2.9.в Правил дорожнього руху, було накладено штраф у розмірі 850 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене за ч.6 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вищевказаної постанови, 06.06.2021 року о 17:50 год. в м.Дніпро на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Петрозаводська, водій керуючи ТЗ порушив вимогу дорожнього знаку 5.18 ПДР України, а саме при дозволеному руху тільки вліво, проїхав прямо та ТЗ не зареєстровано згідно постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 року протягом 60 діб, чим порушив вимоги п.8.4.г та п.2.9.в ПДР України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Фізичні та юридичні особи власники транспортних засобів зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби незалежно від їх технічного стану протягом 10 діб після придбання, митного оформлення чи тимчасового ввезення на територію України, а також у разі виникнення обставин, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (зміна права власності, кольору транспортного засобу, місця проживання власника, зміна агрегатів, що мають ідентифікаційні номери, установка газового обладнання).

Відповідно до п. 30.1. Правил дорожнього руху, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно п. 2-3 Порядку, цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1.б Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з п.2.9.в Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу.

За приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та реєстрацію транспортного засобу кореспондується із обов`язком водія своєчасно зареєструвати належний йому ТЗ в сервісному центрі МВС та мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити документ про таку реєстрацію.

Частиною шостою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та визнається й позивачем ОСОБА_1 у позові, останній, придбавши автомобіль в грудні 2017 року до теперішнього часу не здійснив його державну реєстрацію в будь-якому сервісному центрі МВС, не отримав реєстраційний документ та державні номерні знаки на транспортний засіб, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини шостої статті 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Суд зазначає, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки нормами чинного законодавства імперативно регламентовано заборону експлуатації водіями транспортних засобів, які не зареєстровані в України у встановленому порядку. Сам факт придбання за обставин пропуску 10-ти денного строку реєстрації не звільняє водія від обов`язку дотримуватись вимог чинного законодавства, яка полягає у не використовуванні (забороні експлуатації) такого транспортного засобу під час здійснення дорожнього руху.

Таким чином судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення складена з огляду на нездійснення позивачем державної реєстрації автомобіля у встановлені строки, неотриманні реєстраційного документа та державних номерних знаків, цей факт визнається позивачем та підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразового наголошував, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Суд констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови за частиною шостою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесене у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності обставин, що підтверджують вину особи.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною шостою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог п.8.4.г ПДР, щодо порушення вимог інформаційно-вказівного дорожнього знаку не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Окрім того, як неодноразово зазначав Верховний Суд у постановах від 22.11.2018 року у справі № 465/6677/16-а та від 13.03.2019 року у справі № 686/15383/17 та від 25.09.2019 року по справі № 127/19283/17, право інспектора поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судами не встановлено.

Посилання позивача на те, що УПП в Дніпропетровській області, ДПП НПУ України, Сервісні центри МВС та Національна поліція України є нелегітимними недержавними органами та зареєстровані в іноземних реєстрах як суб`єкти підприємницької діяльності, судом відхиляються оскільки не входять до предмету доказування у зазначеній справі. Більше того, суд зазначає, що позивач не позбавлений права на окреме звернення до суду з метою захисту свого порушеного права внаслідок рішень/бездіяльності певних державних органів.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ДП18 № 794438 від 21.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», ст. ст. 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 257, 260-262, 286 КАС України, ст. 121, 126, 247, 251, 252, 258 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Кіпренко Сергія Сергійовича про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська