Справа № 653/2447/21
Суддя: Делалова О. М.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/2447/21
Провадження № 2-а/653/82/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 жовтня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мироненко Т.А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з адміністративним позовом в якому просив усунути порушення та визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо примусового виконання постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 30.05.2012р. по справі №2107/1638/2012 і зобов`язати виконати зазначену постанову.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2006 році Генічеським районним судом Херсонської області була розглянута цивільна справа №2-а-127/2006р. за позовом ОСОБА_1 до ДВС у Генічеському районі про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії. 24.07.2006р. за результатами розгляду справи винесено постанову, якою позов ОСОБА_1 до ДВС у Генічеському районі було задоволено. Визнано бездіяльність державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. незаконною. Зобов`язано державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. виконати рішення суду від 06.05.2004р. та рішення виконкому Генічеської міської ради №230 від 21.07.2005р. про знесення частини самовільно збудованої будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 08.02.2007р. та Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист від 04.04.2007р. за №2а-127/06. 16.10.2009р. підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Херсонській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 07.12.2009р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Зазначена постанова була оскаржена. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 30.05.2012р. по справі №2107/1638/2012 позов ОСОБА_1 до ВДВС ГУЮ у Херсонській області, державного виконавця Корнієнко С.О. про визнання незаконними дій задоволено. Дії державного виконавця Корнієнко С.О. по закінченню виконавчого провадження визнано незаконними. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013р. постанова Генічеського районного суду Херсонської області від 30.05.2012р. змінено, викладено четвертий абзац резолютивної частини у наступній редакції: «Зобов`язано ВДВС ГУЮ в Херсонській області виконати Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24.07.2006р.». По зазначеній справі Генічеським районним судом Херсонської області був виданий виконавчий лист від 19.11.2013р. за №2107/1638/2012р. Виконавчий лист був направлений для виконання. 16.01.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Каращук К.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Не здійснивши жодної виконавчої дії державним виконавцем 06.10.2014р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка була оскаржена. Судами першої та апеляційної інстанції в задоволенні позову було відмовлено. Постановою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016р. позов ОСОБА_1 було задоволено частково та скасовано постанову державного виконавця Каращук К.Л. про закінчення виконавчого провадження. Згодом 17.05.2016р. державним виконавцем Рубель І.В. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення провадження примусові заходи щодо виконання постанови проведені не були та 22.12.2020р. знов була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка була оскаржена та рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09.04.2021р. позов ОСОБА_1 було задоволено та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження. Рішення набрало законної сили. Станом на подання позову рішення суду так і залишається невиконаним. Більш того, на час подачі позову виконавче провадження навіть не відновлено. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав письмовий відзив, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх безпідставність. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що дійсно на виконанні знаходиться виконавчий лист №2107/1638/2012р. (ВП №41487214). Після набрання законної сили рішення суду щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, 17.08.2021р. була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження. 20.09.2021р. в порядку виконання була винесена вимога на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо виконання вимог виконавчого листа, а також у разі не виконання повідомити прізвища осіб, винних у невиконанні рішення. Строк наданий 10 днів. У зв`язку з тим, що виконавчі дії проводяться у спосіб, передбачений законом, вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2006 року Генічеським районним судом Херсонської області було розглянуто справу №2-а-127/2006 р. за позовом ОСОБА_1 до ДВС у Генічеському районі про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду справи винесено постанову якою позов ОСОБА_1 до ДВС у Генічеському районі було задоволено. Визнано бездіяльність державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. незаконною та зобов`язано державного виконавця ДВС у Генічеському районі Скворцова Ю.С. виконати рішення суду від 06 травня 2004 року та рішення виконкому Генічеської міської ради №230 від 21 липня 2005 року про знесення частини самовільно збудованої будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Рішення суду набрало законної сили 08 лютого 2007 року та Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист від 04 квітня 2007 року за №2-а-127/06.

Даний виконавчий лист було пред`явлено до виконання та 16 жовтня 2009 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

07 грудня 2009 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки на адресу підрозділу надійшов лист від начальника відділу державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, яким повідомлено, що згідно наказу Міністерства юстиції України №21/5 від 25.01.2007 року було ліквідовано Державну виконавчу службу у Генічеському районі.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця та діями ОСОБА_1 було подано позов до суду. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 30 травня 2012 року по справі №2107/1638/2012 позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області, державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Корнієнко С.О. про визнання незаконними дій - задоволено. Дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження визнано незаконними та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 07 грудня 2009 року. Також, зобов`язано підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області виконати рішення суду від 24 липня 2006 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року по справі №2107/1638/2012 постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 30 травня 2012 року змінено, викладено четвертий абзац її резолютивної частини у наступній редакції : «Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області виконати постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року».

Рішення суду набрало законної сили 17 вересня 2013 року та Генічеським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист від 19 листопада 2013 року за №2107/1638/2012 р.

06 грудня 2013 року на адресу Державної виконавчої служби України було направлено виконавчий лист для виконання.

16 січня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. відкрито виконавче провадження та надано боржнику семиденний строк з дня отримання зазначеної постанови самостійно виконати рішення суду. В процесі виконання також були направлені вимоги про зобов`язання ВДВС ГУЮ в Херсонській області виконати рішення суду, а також накладені штрафи на винних осіб.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 06 жовтня 2014 року державним виконавцем, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду закінчено.

Вважаючи, що дії державного виконавця є неправомірними та такими, що порушують його права та свободи, а постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09 березня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. від 06 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження.

На підставі вищевказаної постанови, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. 17 травня 2016 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, щодо виконання виконавчого листа №2107/1638/2012 від 19 листопада 2013 року.

Надалі, виконавцем проводилися виконавчі дії щодо виконання рішення суду, направлялися вимоги щодо негайного виконання вимог виконавчого листа №2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року.

22 грудня 2020 року головним державним виконавцем Рубель І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41487214, щодо виконання виконавчого листа № 2107/1638/2012 виданого 19 листопада 2013 року Генічеським районним судом Херсонської області. В обґрунтуванні постанови державний виконавець зазначає, що виконавчий документ, виданий на підставі постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 24 липня 2006 року, на виконанні в органі державної виконавчої служби не перебуває, оскільки за виконавчим провадженням прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року. Згідно наданої інформації боржником постанова про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2014 року є чинною та не оскаржувалась в порядку визначеному ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувачем також не надано інформації про оскарження постанови від 10 червня 2014 року.

Не погодившись із постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2020р., ОСОБА_1 подав до суду позов до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Рубель Інни Вікторівни щодо закінчення виконавчого провадження. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09.04.2021р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 був задоволений, скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Рубель Інни Вікторівни про закінчення виконавчого провадження ВП № 41487214 від 22 грудня 2020 року. У зв`язку із набранням зазначеним рішенням суду законної сили, 17.08.2021р. відповідачем була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження. 20.09.2021р. в порядку виконання була винесена вимога на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо виконання вимог виконавчого листа, а також у разі не виконання повідомити прізвища осіб, винних у невиконанні рішення. Строк наданий 10 днів з моменту отримання вимоги.

Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечено сторонами, судове рішення в примусовому порядку до цього часу не виконано.

Відповідно до ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012, п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Предметом оскарження в цій справі є бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 30.05.2021р. по справі №2107/1638/2012, протиправність якого, судячи зі встановлених обставин справи, які визначені позивачем при зверненні до суду, полягає в тому, що судове рішення до теперішнього часу не виконано, через що позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.

В той же час, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Разом з тим, позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, не вказав, що є проявом саме протиправної бездіяльності, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання вищевказаного судового рішення є результатом невжиття держвиконавцем заходів та/чи ухвалення рішень (і яких), які він у межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього, і що об`єктивно йому завадило, не зазначив, у чому проявляється бездіяльність відповідача, обмежившись лише цитуванням положеньЗакону № 606-XIV та загальних вимог з питання виконання рішень суду.

Доводи позивача ґрунтуються лише на тому, що протягом багатьох років судові рішення не виконані.

За вказаних обставин суд не вбачає підстав для визнання бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправною, оскільки констатація факту невиконання судових рішень не може бути достатнім і переконливим свідченням того, що допущено протиправну бездіяльність.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. ч. 1-3 ст. 77 КАС України).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова