Справа № 198/282/21(2-а/0198/4/21)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 198/282/21(2-а/0198/4/21)
(суддя Маренич С.О., смт. Юр`ївка)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про повернення позовної заяви у справі №198/282/21(2-а/0198/4/21) за позовом Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Юр`ївський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 27 липня 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 згідно з яким просить примусово видворити за межі України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 12.03.2020 року стосовно ОСОБА_1 прийнято рішення №3 про примусове повернення з України, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 11.04.2020 року, при цьому зазначене рішення відповідачем не оскаржувалося. Враховуючи те, що відповідач не залишила територію України до 11.04.2020 року позивач у відповідності до положень ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» набув права на звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивовано тим, що позивачем пропущено встановлений законом трьохмісячний строк звернення до суду з цим позовом, оскільки підстави для звернення до суду у зв`язку з невиконанням рішення №3 у позивача виникли з 12.04.2020 року, однак з позовом до суду він звернувся 27.07.2021 року. При цьому, позивачем не доведено наявність об`єктивно не переборних обставин, які б позбавляли його можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскаржив її до апеляційного суду. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким зобов`язати Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, що мали значення для її вирішення. Зазначає про те, що позивач не мав можливості раніше звернутися до суду з цим позовом, оскільки за розпорядженням КМУ від 13.03.2020 року №288-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів кордону» та розпорядження КМУ від 14.03.2020 року №287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» були тимчасово закриті пункти пропуску через державний кордон, що унеможливлювало виконання рішення про примусове видворення, а в подальшому після відновлення сполучення на кордоні з Російською Федерацією 08.08.2020 року позивачем було здійснено перевірку місця перебування та виконання рішення №3 відповідачем. Також, позивач зазначає про те, що ОСОБА_1 у жовтні 2020 року зверталася до суду з позовом щодо повторного розгляду її заяви про набуття громадянства України, що в свою чергу унеможливило звернення до суду з позовом про її видворення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що початок тримісячного строку визначається днем виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (тобто якщо особи не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення), органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення / затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням №3 від 12.03.2020 року про примусове повернення з україни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 зобов`язано останню залишити територію України у термін до 11.04.2020 року (а.с.17-18).

Тобто, з 12 квітня 2020 року у позивача виникли встановлені законом підстави для початку процедури по видворенню ОСОБА_1 в порядку, передбаченому законодавством України.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, здійснення перевірки місця перебування та виконання рішення №3 позивачем було здійснено відповідачем 08 серпня 2020 року, тобто після спливу більше як трьох місяців.

Посилання позивача на тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон на підставі розпорядження КМУ від 13.03.2020 року №288-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів кордону» та розпорядження КМУ від 14.03.2020 року №287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки зазначені нормативні акти стосуються тимчасового закриття пунктів пропуску через державний кордон для перетинання державного кордону на в`їзд в Україну, проте ці нормативно-правові акти не встановлюють заборону на виїзд з України.

А тому, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з цим позовом почав свій відлік з 12 квітня 2020 року, тобто з наступного дня, після закінчення дня, до якого позивач повинна була залишити територію України, при цьому враховуючи дату звернення до суду з цим позовом 27 липня 2021 року, суд апеляційної інстанції погоджується і з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не звернення позивача до суду з позовом про примусове видворення ОСОБА_1 протягом трьох місяців з дня виникнення підстав для такого звернення, а саме не залишення відповідачем самостійно території України до 11 квітня 2020 року свідчить про набуття спірними відносинами ознак стабільності.

Суд зауважує, що поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, посилання позивача як на підставу неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом на те, що ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернулася до суду з позовом до Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з вимогою повторно розглянути її заяву про набуття громадянства України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не стосуються виконання рішення №3 від 12.03.2020 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції враховує те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №160/12529/20, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про повторний розгляд заяви про набуття громадянства України набрало законної сили 30 червня 2021 року, а з позовом про видворення позивач звернувся до суду 27 липня 2021 року, що свідчить про те, що обставини справи №160/12529/20 також не впливали на можливість звернення до суду з позовом про видворення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року у справі №198/282/21(2-а/0198/4/21) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко