Справа № 338/663/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 338/663/21 пров. № А/857/14928/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання - Ільченко А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідачів - не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.07.2021р. про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській обл., поліцейського СРПП відділення поліції № 2 (смт.Богородчани) старшого сержанта поліції Ковтуна Богдана Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Круль І.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 28.07.2021р., Івано-Франківська обл., смт.Богородчани),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.07.2021р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Івано-Франківській обл., поліцейського СРПП відділення поліції № 2 (смт.Богородчани) старшого сержанта поліції Ковтуна Б.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.49-50).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позову без розгляду (а.с.57).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що доказом, який підтверджує отримання особою реєстрованого поштового відправлення (рекомендованого листа), є повідомлення про вручення такого поштового відправлення з власноручним підписом одержувача, зазначенням його прізвища та ініціалів, дати вручення поштового відправлення.

Натомість, відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» не є достовірними відомостями про надсилання/вручення поштових відправлень, а відтак і належним доказом цього у розумінні ст.ст.73-74 КАС України.

Окрім того, оскаржувана постанова апелянтом не отримувалася, на його поштову адресу не направлялася та не надходила. Даний факт підтверджується відсутністю підпису адресата в п.8 постанови «Копію постанови мною отримано» та відсутністю запису в рядку постанови щодо надсилання копії постанови рекомендованим листом.

Наданий відповідачем фіскальний чек AT «Укрпошта» від 02.04.2021р. не містить доказів вмісту поштового відправлення та підтвердження того, що на адресу позивача було направлено саме постанову від 25.03.2021р. і підтвердження отримання ним такої.

Вважає, за таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, чим порушив право особи на доступ до правосуддя, гарантоване Конституцією України та міжнародними нормами права.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 04.06.2021р. до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУ НП в Івано-Франківській обл., поліцейського СРПП відділення поліції № 2 (смт.Богородчани) старшого сержанта поліції Ковтуна Б.В., в якій позивач просить поновити строк на оскарження; визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 963424 від 25.03.2021р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 07.06.2021р. залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, представлення суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску (а.с.7 і на звороті).

На виконання цієї ухвали 01.07.2021р. позивачем подано заяву про поновлення строку на звернення до суду, згідно якої спірна постанова ним не отримувалася, на поштову адресу не надходила. Зі змістом постанови він ознайомився 25.05.2021р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (а.с.13).

Відповідно до ухвали суду від 01.07.2021р. поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі, при цьому судом визначено, що позивачем наведено достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними (а.с.16).

08.07.2021р. відповідачем ГУ НП в Івано-Франківській обл. подано до суду відзив на позов, в якому міститься клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду із розглядуваним позовом без поважних причин; про обізнаність позивача щодо наявності спірної постанови вказує факт скерування рекомендованою кореспонденцією копії постанови на адресу позивача, що засвідчується квитанцією АТ «Укрпошта» ПН 55 від 02.04.2021р. (а.с.27-29, 32).

28.07.2021р. судом винесено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду із розглядуваним позовом.

Зокрема, із змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 відмовився 25.03.2021р. від отримання постанови. Відповідно до копії фіскального чеку AT «Укрпошта» від 02.04.2021р. ОСОБА_1 направлено рекомендований лист, номер відправлення 975. Згідно даних перевірки руху поштового відправлення, отриманих із сайту AT «Укрпошта», відправлення № 975 від 02.04.2021р. вручено 10.04.2021р. особисто в с.Підгір`я (а.с.49-50).

Отже, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 копію спірної постанови отримав поштовим зв`язком 10.04.2021р., із розглядуваним позовом звернувся до суду 03.06.2021р., викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, інші підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в матеріалах справи є відсутніми, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає залишенню без розгляду в порядку ч.4 ст.123 КАС України (а.с.49-50).

Між тим, колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Питання залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин врегульовані діючим процесуальним законом.

Зокрема, відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду колегія суддів виходить з наступного.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (ч.3 цієї статті).

Із змісту постанови серії БАБ № 963424 від 25.03.2021р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, слідує, що копія такої в момент її винесення не була вручена ОСОБА_1 .

Згідно зазначеної постанови адреса проживання позивача зазначена як АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відміток про скерування копії постанови рекомендованим листом за вихідними номерами наведена постанова не містить (а.с.4).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відмова особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в наданні пояснень, підписання складених документів про вчинене правопорушення, є правом, а не обов`язком такої особи; реалізація особою свого права не може слугувати перешкодою в доступі їй до правосуддя.

На підтвердження скерування та отримання адресатом спірної постанови відповідач представив суду копію фіскального чеку AT «Укрпошта» від 02.04.2021р., відповідно до якого ОСОБА_2 направлено рекомендований лист в с.Підгір`я, номер відправлення 975. Згідно даних перевірки руху поштового відправлення, отриманих із сайту AT «Укрпошта», відправлення № 975 від 02.04.2021р. вручено 10.04.2021р. особисто за адресою: с.Підгір`я.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку врегульовано Правилами надання поштового зв`язку, затв. постановою КМ України № 270 від 05.03.2009р.

Відповідно до п.11 цих Правил поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з п.105 вказаних Правил одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище (п.106 згаданих Правил).

Таким чином, доказом на підтвердження отримання особою реєстрованого поштового відправлення (рекомендованого листа) є повідомлення про вручення такого поштового відправлення з власноручним підписом одержувача, зазначенням його прізвища і ініціалів та дати вручення поштового відправлення.

Представлена копія фіскального чеку AT «Укрпошта» від 02.04.2021р., відповідно до якого ОСОБА_2 направлено рекомендований лист в с.Підгір`я, номер відправлення 975, є розрахунковим документом.

Відповідно до п.1 вказаних Правил розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Отже, фіскальний чек не є доказом вручення адресатові скерованої кореспонденції.

Відповідно до п.61 наведених Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Оскільки відправником кореспонденції не складався опис вкладення у цінний лист, тому достеменно установити факт направлення саме копії спірної постанови на адресу позивача є неможливим.

Водночас, відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» не є достовірними відомостями про надсилання/вручення поштових відправлень (а.с.44), з вищевикладених мотивів.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини і надані документи, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що доказів своєчасного отримання позивачем копії спірної постанови матеріали справи не містять. На наявній у справі копії постанови серії БАБ № 963424 від 25.03.2021р. є відсутньою відмітка про скерування поштою її копії на адресу позивача.

По причині наведеного, позивач довідався про наявність спірної постанови лише після відповідного звернення до органу державної виконавчої служби, що слід вважати поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Дізнавшись 25.05.2021р. про винесену постанови, 04.06.2021р. позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом, тобто, із пропуском строку звернення до суду через поважні причини.

Відтак, спірна ухвала суду від 28.07.2021р. про залишення позовної заяви без розгляду прийнята судом першої інстанції помилково.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч.4 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, а відтак не відповідає вимогам закону, через що підлягає скасуванню.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен надати оцінку та провести об`єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи, що дозволить дати відповідь на питання про те, чи позивач за встановлених обставин мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Окрім цього, залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012р.).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи зазначені положення законодавства апеляційний суд вважає, що залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку призведе до порушення права позивача, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ст.312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 28.07.2021р. про залишення без розгляду позову в адміністративній справі № 338/663/21 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
З. М. Матковська
Дата складання повного тексту судового рішення: 28.10.2021р.