Справа № 540/4571/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4571/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Херсонській області, Управління), в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення від 16.06.2021 № 4229/03- 16 засідання комісії ГУПФУ в Херсонській області по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення щодо відмови у перерахунку пенсії за довідкою про заробітну плату № т-50 від 12.01.2021 за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика» (далі - СВОРП «Атлантика»);

- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію враховуючи довідку про заробітну плату № т-50 від 12.01.2021 за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у СВОРП «Атлантика» з часу настання права на отримання пенсії за віком, тобто з 29 грудня 2020 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що оскарженим рішенням відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії щодо зміни періоду 60 місяців на підставі довідки державної казенної установи «Архив города Севастополя» № т-50 від 12.01.2021 за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у СВОРП «Атлантика», посилаючись на те, «оскільки установа, якою видано та засвідчено довідки, знаходиться на тимчасово неконтрольованій території України, бланки та печатки яких видано та якими засвідчено документи, видані такою установою не мають законної сили» і тому «»для врахування довідки про заробітну плату, виданої архівною установою міста Севастополя, відсутні законні підстави». Позивач вважає таку відмову протиправною, вказуючи на те, що період його роботи у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика» підтверджується записами в трудовій книжці, а архівна довідка видана державною казенною установою «Архив города Севастополя» на підставі належних первинних документів за документами архівного фонду Севастопольського державного підприємства «Атлантика» (правонаступника СВОРП «Атлантика»). З цього позивач висновує, що оскільки ним подані усі передбачені законодавством документи для перерахунку пенсії, то у відповідача не було підстав для відмови у здійсненні такого перерахунку.

Ухвалою від 30.08.2021 вказаний позов залишений без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 08.09.2021р. провадження у справі відкрито та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 29.09.2021р. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що 09.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою щодо перерахунку пенсії та зміни періоду 60 місяців до 01.07.2000 року, до якої він долучив архівну довідку про заробітну плату № т-50 від 12.01.2021р. за періоди роботи з жовтня 1986 по травень 1992 у СВОРП «Атлантика», а також архівну довідку про зміну назви організації №т-50-1 від 12.01.2021р. Ці довідки були видані державною казенною установою «Архив города Севастополя», тобто ця довідка видана органом, що не утворений відповідно до Конституції та законів України і як наслідок, враховуючи приписи частин 1 та 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», такий документ с недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи те, що національне законодавство регулює відносини щодо правових наслідків документів, що видані органом, що не утворений відповідно до Конституції та законів України та зазначені норми національного законодавства у встановленому законом порядку неконституційними не визнавалися, підстав для їх не застосування чи застосування правових актів інших держав, що ратифіковані в Україні немає.

З посиланням на викладене, відповідач вважає, що оскаржене рішення Управління про відмову у здійсненні перерахунку призначеної позивачу пенсії, на підставі довідки № т-50 від 12.01.2021р., виданої державною казенною установою «Архив города Севастополя», прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, тому є правомірним і скасуванню не підлягає.

Також відповідач заперечує щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Управління здійснити перерахунок з часу виникнення права на отримання пенсії за віком, а саме з 29.12.2020р., посилаючись на те, що згідно із приписами статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, або з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Позивач 04.10.2021р. подав відповідь на відзив, в якому знов наголошує на тому, що ним своєчасно та в повному обсязі надано відповідачу всі необхідні і належні документи, які визначені законодавством для перерахунку пенсії.

З 07.10.2021р. по 15.10.2021р. суддя перебував на лікарняному.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУПФУ в Херсонській області з березня 2021 року та одержує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , у період з 22.10.1986р. по 12.05.1992р. він працював матросом, старшим матросом, 4 помічником капітана на різних суднах в Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика», яке з 05.12.1991р. перейменовано у Севастопольське державне підприємство «Атлантика».

Севастопольське державне підприємство «Атлантика» припинено як юридична особа в судовому порядку у 2011 році.

Позивач 09.06.2021р. звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії та зміни періоду 60 місяців до 01.07.2000 року, до якої додав видані державною казенною установою «Архив города Севастополя» архівну довідку про заробітну плату №т-50 від 12.01.2021р. за періоди роботи з жовтня 1986р. по травень 1992р. у СВОРП «Атлантика» та архівну довідку про зміну назви організації №т-50-1 від 12.01.2021р.

За результатом розгляду заяви Відділом перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Херсонській області прийнято рішення № 4229/03-16 від 16.06.2021р. про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 09.06.2021р.

Рішення з посиланням на приписи статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» мотивоване тим, що подані позивачем довідки видані державною казенною установою «Архив города Севастополя», тобто вони видані органом, що не утворений відповідно до Конституції та законів України і як наслідок є недійсними і не створюють правових наслідків.

Не погоджуючись з цією відмовою, позивач звернувся до суду.

Суд враховує, що спірним у цій справі є наявність у особи права на перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року, яка видана органом (установою, підприємством) на тимчасово окупованій території України. від вирішення цього питання залежить, чи є оскаржене рішення відповідача правомірним, чи ні.

Інші аспекти перерахунку позивачу пенсії у цій справі не є або ще не є спірними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази та викладені учасниками справи у заявах по суті спору доводи, суд приходить до таких висновків.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом 2 частини 4 статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього перерахунку пенсії.

Згідно із частинами 4, 5 статті 45 Закону №1058-IV, перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, указана правова норма визначає дату здійснення перерахунку пенсії, виходячи з дати звернення особи за перерахунком, а не з дати виникнення самого права на перерахунок.

Відповідно до вимог частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 р. №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. №25-1, далі - Порядок).

Відповідно до вимог пункту 2.7 Порядку, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2 - 4 пункту 2.1, пунктом 2.6.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку установлено, що для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Згідно ж із пунктом 2.10 Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

В спірному випадку позивач при зверненні за перерахунком пенсії надав довідки про заробітну плату (дохід), які видані 12.01.2021р. державною казенною установою «Архив города Севастополя», оскільки Севастопольське державне підприємство «Атлантика» (яке є правонаступником СВОРП «Атлантика») припинено за судовим рішенням та 04.08.2011р. виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із приписами статей 1, 3 Закону України від 15.04.2014р. №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII), тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 Закону № 1207-VII, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини 1 статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Положеннями частин 1 - 3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, позивач дійсно подав довідки, які видані розташованим на тимчасово окупованій території органом - так званою «державною казенною установою «Архив города Севастополя», який не був створений відповідно до законодавства України.

При цьому у архівній довідці про заробітну плату №т-50 від 12.01.2021р. за періоди роботи з жовтня 1986р. по травень 1992р. у СВОРП «Атлантика» указані відомості про позивача, про суми заробітної плати, періоди, за які вона була нарахована, а також первинні документи, на підставі яких заробітна плата була нарахована і виплачена позивачу та які були створені задовго до початку збройної агресії Росії проти України в Криму та тимчасової окупації Російською Федерацією АР Крим.

Крім того, періоди та характер роботи позивача підтверджено записами його трудової книжки та співпадають з відомостями зазначеної вище довідки. Також з матеріалів справи вбачається, що неможливість подання позивачем належно оформленої довідки не залежить від його волі, оскільки така неможливість спричинена збройною агресією Росії проти України в Криму та тимчасовою окупацією Російською Федерацією АР Крим та міста Севастополя, під час якої на території АР Крим та міста Севастополя залишились всі первинні документи стосовно отримуваного позивачем доходу.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Слід наголосити, що при цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто не прийняття до уваги документів виданих окупаційною владою означає порушенням прав громадянина, у тому числі на призначення та отримання пенсії. Неможливо створювати умови, коли через незалежні від особи обставини міждержавного конфлікту можуть бути порушені законні права та соціальні гарантії.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Суд вважає, що відсутність у позивача можливості надати відповідну довідку внаслідок знаходження архіву на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє позивача права на отримання пенсії, а тому посилання відповідача на ті обставини, що спірна довідка була підписана посадовими особами незаконного органу на тимчасово окупованій території, мають бути відхилені.

У зв`язку з цим суд вважає, що неврахування довідки №т-50 від 12.01.2021р. є порушенням конституційних прав позивача - громадянина України на отримання належного пенсійного забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у численних постановах, зокрема, від 23 січня 2018 року у справі № 583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі №234/3038/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 360/1628/17, від 23 грудня 2019 року у справі № 235/2773/17 та від 04 березня 2020 року у справі № 235/2008/17, від 21 лютого 2020 року у справі №701/1196/16-а, від 08 квітня 2020 року у справі №242/1568/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 522/6812/17, від 01 березня 2021 року у справі № 426/12447/17, від 31 березня 2021 року у справі №0440/6809/18.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним і скасування рішення Відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Херсонській області №4229/03-16 від 16.06.2021р. та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням поданої архівної довідки №т-50 від 12.01.2021р.

Обираючи саме такий спосіб відновлення прав позивача. який відрізняється від сформульованих ним позовних вимог в частині зобов`язання вчинити дії, суд виходить з того, що повноваження приймати рішення про перерахунок пенсії є виключними повноваженнями відповідача, втрутитись у які суд наразі не має права з огляду на те, що при прийнятті оскарженого рішення заява позивача та додані до неї документи на підтвердження розміру заробітку фактично не були розглянуті по суті, оскільки відмова у здійсненні перерахунку пенсії була мотивована виключно невизнанням поданих архівних довідок як документів.

Судові витрати підлягають розподілу згідно із статтею 139 КАС України, за змістом якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ «КБ «Приватбанк» №0.0..1, відтак саме в цьому розмірі понесені ним судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №4229/03-16 від 16 червня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 09 червня 2021 року про перерахунок пенсії з урахуванням архівної довідки №т-50 від 12 січня 2021 року про заробітну плату (дохід) за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 112010201