Справа № 640/12654/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центру забезпечення службової діяльності Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому просив:

- визнати протиправним та незаконним рішення у вигляді складеного на позивача атестату військовослужбовця №68 з додатком у вигляді Довідки від 06.07.2018 року щодо вартості інвентарного майна та скасувати складений на позивача атестат військовослужбовця №68 з додатком у вигляді довідки від 06.07.2018 року щодо вартості інвентарного майна;

- зобов`язати відповідача видати позивачу на руки новий атестат військовослужбовця на речове забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем було порушено встановлений чинним законодавством порядок забезпечення військовослужбовців речовим майном.

На думку позивача, зміст талону атестата військовослужбовця №68 є недостовірним, звірити вказані в атестаті матеріальні засоби, їх кількість, якість та терміни видачі під час його оформлення позивач не мав можливості. Вартість майна, вказана у довідці від 06.07.2018, є очевидно завищеною, тому що вказано первинну вартість майна, яка не відповідає фактичному стану переліченого майна, отриманого позивачем, яке внаслідок несення служби прийшло у непридатний для використання стан.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оригінал атестату №68 позивачу видано не було та такий атестат до військової частини НОМЕР_1 не надходив.

На думку апелянта, з огляду на відсутність спірного атестату у військовій частині НОМЕР_1 не було здійснено повне забезпечення позивача речовим майном на день його виключення зі списків особового складу військової частини та грошова компенсація замість неотриманого майна на підставі Постанови №178 не нараховано та не виплачено позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу третьою особою зазначено про те, що основна позиція Національного агентства з питань запобігання корупції була викладена у поясненнях від 01.07.2020 №20-04/28807/20, при цьому новими документами та доказами третя особа не володіє.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що позивач не проходив службу у Центрі забезпечення службової діяльності Генерального штабу Збройних Сил України, а лише був на речовому забезпеченні.

Враховуючи, що підставою для зарахування на речове забезпечення підрозділів, окремих команд та військовослужбовців є атестат на речове майно і наказ командира військової частини, тому у діях відповідача порушень законодавства не має.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з наказу першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №66 від 28.02.2013 згідно частини третьої ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з підполковником ОСОБА_1 , старшим офіцером відділу комплектування офіцерами Сухопутних військ Кадрового центру Збройних Сил України було укладено контракт про проходження військової служби строком на 7 років з 01.07.2013 до 01.07.2020.

У відповідності до Наказу начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна та земель (по стройовій частині) від 13.10.2017 №115 полковника ОСОБА_1 , начальника адміністративного відділу та кадрів Управління нормативно - методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна та земель виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення і направлено для подальшого проходження служби до Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України.

Згідно п. 5 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.10.2017 №226 полковника ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 №101, з 17.10.2017, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення і вважати, що 17.10.2017 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: припис №23, рапорт про прийом справ від 17.10.2017 вх. №1501.

У подальшому, приписом Т.в.о. начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель полковника ОСОБА_2 від 13.10.2017 №23 позивачу запропоновано прибути до Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України; строк прибуття 17.10.2017, підстава: витяг з наказу ПЗ МОУ від 22.08.2017 №101, грошовим утриманням забезпечений по 13.10.2017.

Так, згідно довідки щодо вартості інвентарного майна позивача від 06.07.2018, яка є додатком до Атестату №68 відповідачем зафіксовано, що за позивачем рахується інвентарне майно, видане 03.2016: мішок спальний 1 штука за ціною 724,00 грн.; костюм для захисту від води 1 штука за ціною 369,00 грн.; рюкзак військовий Польща 1 штука за ціною 349,00 грн.; чоботи гумові 1 штука за ціною 114,00 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно зазначив у атестаті вартість інвентарного майна, що не відповідає дійсності, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не прибув до відділу речового забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України для отримання речового атестату військовослужбовця та надання наказу про переведення до іншої військової частини, тому Атестат військовослужбовця №68 з додатком у вигляді довідки від 06.07.2018 щодо вартості інвентарного майна прийнятий у відповідності до норм Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджений наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача видати позивачу на руки новий атестат військовослужбовця на речове забезпечення, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон України №2232-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У відповідності до статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 9-1 вказаного Закону передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються зокрема, Міністерством оборони України, а порядок грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджений наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (з наступними змінами, далі Інструкція №232), інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо.

Для інвентарного майна сезонного використання строк носіння або експлуатації протягом одного сезону зараховується за один рік. Час зберігання інвентарного майна на складах до строку носіння або експлуатації не зараховується.

Відповідно до пункту 3 цієї Інструкції речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає:

1) забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту (окуляри-маска захисні балістичні, окуляри захисні балістичні, шоломи бойові балістичні та бронежилети модульні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами; матеріалами для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна (крім розчинників) <...>; папером, друкарськими машинками, бланками та книгами обліку і звітності по речовій службі, а також іншими бланками та книгами; духовими та ударними музичними інструментами для штатних військових оркестрів; бойовими прапорами; технічними засобами речової служби, а також обладнанням, інструментом, запасними частинами та інвентарним майном для речових ремонтних майстерень і лазне-пральних підприємств;

2) створення та утримання запасів речового майна;

3) лазне-пральне обслуговування військовослужбовців військових частин і забезпечення мийними засобами;

4) організацію та проведення ремонту речового майна, технічних засобів речової служби, хімічного чищення обмундирування та спеціального одягу;

5) фінансове планування та фінансування, складання та подання встановленої звітності за статтями кошторису (кодами економічної класифікації) Міністерства оборони України <...> на речове забезпечення;

6) організацію та ведення обліку і звітності з речової служби;

7) організацію контролю за витратами матеріальних засобів і бюджетних асигнувань, передбачених на речове забезпечення.

Речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно (абзац перший пункту 4 Інструкції №232).

Згідно пункту 9 розділу І Інструкції № 232 строк носіння або експлуатації предметів речового майна - час, установлений нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців, протягом якого предмет повинен носитися або перебувати в експлуатації.

Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, які видаються військовослужбовцям строкової служби, а також інвентарного майна обчислюються з дня фактичної їх видачі для носіння або експлуатації.

При цьому, у силу вимог пункту 19 розділу II Інструкції №232 у разі вибуття зі складу військової частини, з`єднання, виду Збройних Сил, ОК, ВМС окремим військовослужбовцям, командам, підрозділам, військовим частинам, з`єднанням видається атестат на речове майно, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби (дислокації). В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також вказуються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу, військовій частині, з`єднанню).

Військовослужбовцям миротворчого підрозділу в разі повернення до військової частини, яка формувала цей підрозділ, в атестаті робиться відмітка про строк проходження служби в цьому підрозділі із зазначенням кліматичної зони і норми, за якою проводилось забезпечення.

Атестати видаються: окремим військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються в запас (відставку), командам і підрозділам - начальником речової служби військової частини; військовим частинам, які входять до складу з`єднань, а також військовим частинам, прикріпленим до них на забезпечення, - заступником командира з`єднання з тилу; окремим військовим частинам, які не входять до складу з`єднань, але прикріплені на речове забезпечення до ОЦЗ, - начальником ОЦЗ; у разі передислокації з`єднань, військових частин, які мали особисті рахунки речового майна непорушних запасів, атестати на речове майно виписує ЦУРЗ.

У свою чергу, згідно пунктів 1-5 Додатку 59 (Пояснення щодо оформлення атестата військовослужбовця з книжки атестатів військовослужбовця) до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за № 1192/31060 (далі - Інструкція №440, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) атестат військовослужбовця з книжки атестатів військовослужбовця (далі - атестат) є документом, що дає право на зарахування військовослужбовця на забезпечення військовим майном та зняття із забезпечення. В атестаті показується забезпеченість військовослужбовця військовим майном у разі переведення на нове місце служби або під час відправлення у відрядження (відпустку, на лікування тощо), а також у разі звільнення у запас (відставку) військовослужбовців, які проходять службу за контрактом. Атестат виписується на визначений вид військового майна у відповідній службі забезпечення військової частини, підписується начальником служби забезпечення, начальником фінансово-економічного органу та посадовою особою, яка веде облік військового майна у службі забезпечення. Оформлений атестат видається військовослужбовцю строкової служби, а у разі вибуття військовослужбовців у складі підрозділу (команди) - командиру цього підрозділу (старшому команди). Підставою для видавання атестата є наказ командира військової частини про вибуття військовослужбовця (військовослужбовців).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що підставою для зарахування військовослужбовця на речовий облік є речовий атестат, який надається військовослужбовцю при переведенні на нове місце проходження військової служби.

Як cвідчать матеріали справи, у відповідності до Наказу начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна та земель (по стройовій частині) від 13.10.2017 №115 полковника ОСОБА_1 , начальника адміністративного відділу та кадрів Управління нормативно - методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна та земель виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення і направлено для подальшого проходження служби до Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України.

У відповідності до припису т.в.о. начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель полковника ОСОБА_2 від 13.10.2017 №23 позивачу запропоновано прибути до Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України строк прибуття 17.10.2017, на підставі: витяг з наказу ПЗ МОУ від 22.08.2017 №101, грошовим утриманням забезпечений по 13.10.2017.

Як зазначає відповідач, останнім неодноразово на адресу військової частини НОМЕР_1 , в якій проходив службу позивач відповідно до Наказу від 17.10.2017 №226, направлялись запити щодо недопущення порушень вимог наказів Міністра оборони України та стосовно законного зарахування позивача на речове забезпечення, направлення його до відділу речового забезпечення відповідача або у разі письмової згоди позивача вказати адресу для відправки речового атестату військовослужбовця фельдгерською - поштовою службою.

Згідно з пунктом 21 роздділу ІІ Інструкції №232 підставою для зарахування на речове забезпечення з`єднань, військових частин, передислокованих (перебазованих) з одного пункту до іншого, є: наказ (директива) вищого командування про передислокацію (перебазування); атестат на речове майно, виданий постачальним органом за попереднім місцем дислокації (базування); копія останнього звіту-заявки, завірена постачальним органом. Підставою для зарахування на речове забезпечення підрозділів, окремих команд та окремих військовослужбовців є атестат на речове майно і наказ командира військової частини.

Тобто, відповідач зобов`язаний був скласти Атестат військовослужбовця №68 з додатками у вигляді довідки від 06.07.2018 щодо вартості інвентарного майна, з огляду на направлення позивача для подальшого проходження служби до Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України.

Однак, позивач не прибув до відділу речового забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони для отримання речового атестату військовослужбовця, що підтверджується листами від 02.05.2018 №292/2243, від 12.06.2018 №292/2841.

Таким чином, позивач після виключення зі списків особового складу всупереч Інструкції №232 перебував на речовому забезпечені відповідача.

У свою чергу, відповідач стверджує, що за полковником ОСОБА_1 відповідно до накладної (вимоги) №165, затвердженої Начальником ЦЗСД МО ГШ Збройних Сил України 09.03.2016 закріплено наступне інвентарне майно: жилет панцерний Корсар МЗс-4 (к-сть 1 шт., ціна 724,00 грн, дата видачі 03.2016), костюм для захисту від води (к-сть 1 шт., ціна 369 грн, дата видачі 03.2016), рюкзак (к-сть 1 шт., ціна 349 грн, дата видачі 03.2016), чоботи гумові (к-сть 1 шт., ціна 114,00 грн, дата видачі 03.2016).

Позиція відповідача полягає у тому, що у разі виключення позивача зі списків особового складу, інвентарне майно, яке перебуває у користуванні (експлуатації) останнього, мало бути повернуто.

Втім, майно, яке перебувало у користуванні (експлуатації) позивача не було повернуто до відповідача, що свідчить про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у формі Атестату військовослужбовця №68 з додатком у вигляді довідки від 06.07.2018 щодо вартості інвентарного майна.

Проте, з наданої копії накладної №165, затвердженої Начальником ЦЗСД МО ГШ ЗС України 09.03.2016, не можливо встановити достеменно, що дане інвентарне майно було прийнято безпосередньо позивачем.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що оскільки позивач не був до відділу речового забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України для отримання речового атестату військовослужбовця та надання наказу про переведення до іншої військової частини, а приймаючи Атестат військовослужбовця №68 з додатком у вигляді довідки від 06.07.2018 щодо вартості інвентарного майна відповідач керувався приписами Інструкції №232, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Атестату військовослужбовця №68 з додатком у вигляді довідки від 06.07.2018 щодо вартості інвенарного майна.

Оскільки виготовлення додатку №1 до атестату №68 від 06.08.2018 не передбачає саме по собі обов`язку для позивача з повернення інвентарного майна відповідачу, то ця обставина не є підставою для визнання атестата №68 таким, що порушує права позивача.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача видати позивачу на руки новий атестат військовослужбовця на речове забезпечення, задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не конкретизує в чому повинна полягати різниця вартості майна у оскаржуваному аттестаті у порівнянні з новим, та не надає доказів щодо завищення сум майна у такому аттестаті, що свідчить про наявність лише припущень у такої особи щодо невідповідності такого атестата вимогам чинного законодавства.

І до того ж, посилання апелянта на невідповідність даних, зазначених у додатку №1 до атестату №68 від 06.08.2018 суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, так як такий додаток сам по собі не створює жодних прав та обов`язків для позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук