Справа № 932/6734/21
Суддя: Лукінова К. С.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/6734/21
Провадження №2-а/932/302/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М УК РА Ї Н И
28 жовтня 2021 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Лукінової К.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області 4 роти старшого лейтенанта поліції Бабак Максима Геннадійовича, Батальону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
18 серпня 2021року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.08.2021 року о 10 год. 01. хв. старшим лейтенантом 4 роти інспектором батальойону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Бабак Максимом Геннадійовичем було складено відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_1 постанову серії ЕАО №4643688 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: «порушено п.12.4. ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах на 25 км.год». При цьому, згідно ст. 122 КУАП, відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, наступає тільки при перевищенні,- «більш як на двадцять кілометрів на годину». Порушенням швидкісного режиму вважається згідно даних саме MBC - 50+20+3 км/год = 73 км/год (де 3 км/год похибка в роботі приладу). https://mvs.gov.ua/ua/рages/pages/. Тобто швидкість руху нібито було порушено на 2 км./год. Дана постанова є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Обставини справи наступні: Позивач рухався у правому ряду дороги на якій було два ряди руху. У зоні бачення позивача було декілька десятків автомобілів попереду, та стільки ж позаду, які рухалися з тією самою швидкістю як і позивач. (В загалі у зоні руху позивача знаходилось декілька тисяч транспортних засобів). Транспортні засоби рухалися безперервним потоком, що не давало можливості ані пришвидшитися, ані зменшити швидкість руху. У лівому ряду рухався транспорт, який постійно опереджав транспортний засіб під керуванням позивача, тобто рухався зі швидкістю більшій ніж тій з якою рухався транспортний заcіб позивача. Так як дорога находиться в зоні так званого «великого будівництва», то на узбіччі було розташовано будівельну техніку, яка не давала можливості бачити дорожні знаки. На дорозі зі сторони Києву для руху було відкрито одну полосу заміть чотирьох. Знак 5.45 «Початок населеного пункту» не було видно, якщо він взагалі був, так як вже вказувалося раніш, на узбіччі було розташовано будівельну техніку. Дорожня розмітка була відсутня. Коли позивач в`їхав до міста зрозуміти було неможливо. Позивач рухався зі шкидкістю транспортного потоку нікого не обганяючи чи опереджаючи, так як будь-який маневр, прискорення чи навпаки затримка скорості руху з необхідністю привело б до ДТП. На питання позивача чому зостановили саме його, а не автомобілі які рухалися з більшою шкидкістю поліцай, який складав протокол відповів, - «Вам не повезло». При цьому поліцаї не керували рухом, та не намагалися зашкодити порушенню правил ДР, а замість цього періодично (рутинно) зупиняли довільний транспортний засіб з потоку, складали протокол, відпускали транспортний засіб та зупиняли наступний який трапився після цього. Швидкість руху потоку при цьому не змінювалася. Як вказано вище, та відомо з відкритих джерел, рух у зоні міста Бориспіль утруднено, щільність транспортного потоку значно вища за звичайну, на дорозі працює важка будівельна техніка. Транспортні засоби рухаються безперервним потоком. Будь-яка зміна швидкості руху привела б або к затору або к ДТП та можливим людським жертвам та матеріальним збиткам. Тобто позивач не міг їхати зі шкидкістю відмінною від шкидкості транспортного потоку, так як у цьому випадку виникла небезпечна ситуація для інших транспортних засобів. Відповідно адміністративного правопорушення позивач не вчиняв, так як діяв у стані крайньої необхідності. Але, як вказувалося вище, із-за того що на узбіччі було розташовано будівельну техніку, зрозуміти коли починалося місто було неможливо. Тобто позивач не міг усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно-небезпечні наслідки і бажати чи припускати їх настання. Також позивач не повинен був та не міг їх передбачати або легковажно розраховувати на їх відвернення, так як для цього як мінімум потрібно було знати що він знаходиться у місті, а не на трасі за містом. Це також є підставою для звільнення позивача від відповідальності в зв`язку з відсутністю вини. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Та просив судові витрати на професійну правничу допомогу.

27.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від інспектора роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бабак Максима Генадійовича, зазначив, що в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що адміністративне правопорушення ним не здійснювалося, докази щодо підтвердження скоєння такого правопорушення у відповідача відсутні. Вважає, що твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Під час несення служби на території міста Бориспіль 16.08.2021 року екіпажем «Лемур- 152» за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam II (серійний номер ТС008343) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Тоуota RAV4» з номерним знаком НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 75 (сімдесят п`ять) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 (двадцять п`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Згідно Постанови, винесеної інспектором роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Бабаком М.Г., 16.08.2021 о 09 год. 47 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Тоyota RAV4» н.з. НОМЕР_2 в м. Бориспіль, вул. Горбатюка, 2, рухався зі швидкістю 75 км/год при цьому перевищив дозволену максимальну швидкість в населеному пункті на 25 км/год. Вимірювання швидкості проводилось приладом TruCam TC 008343, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі-ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються iї вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб' єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, чи бездіяльності покладається на відповідача. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на ії підтвердження. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015, підтверджено експертним висновком виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України №04/05/02-3560 від 24.12.2020 року. Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam II має всі правові підстави для застосування. Позивач обґрунтовує свій позов посилаючись на джерело інформації https://mvs.gov.ua/ua/рages/pages/. Слід зазначити, що такого джерела не існує. Ставить під сумнів дане джерело інформації. Коли прилад виявляє помилку, він відображає повідомлення про помилку замість результатів вимірювання. Також варто зазначити, якщо не буде отримано достовірне вимірювання швидкості руху, то притягнення до адміністративної відповідальності виключається. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службою особою в межах своїх повноважень, відео з приладу. На відео вказано адресу: «м. Бориспіль, вул. Горбатюка, 2» дата та час «16.08.2021», номерний знак авто « НОМЕР_2 » та швидкість руху «75 км/год». Вимірювання здійснювалось з відстані 105,3 м. Також на відео з приладу LTI 20/20 TruCam II зазначено технічний прилад, яким здійснено фотофіксацію, а саме: «лазерний вимірювач TruCam II серія ТС008343». Позивач зазначає, що перевищив швидкість тільки на 2 км/год, що є абсурдним. Відповідно до п.12.4 ПДР України швидкість руху в населеному пункті становить 50 км/год, а позивач рухався зі швидкістю 75 км/год. На підтвердження порушення надають DVD диск з записом факту вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, жодним чином не порушив права позивача, а оскаржувана постанова відповідає ст. 283 КУпАП є обґрунтованою та законною, а також є такою, що не підлягає скасуванню.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕАО №4643688 від 16.08.2021 10:01:57 у м. Бориспіль, вул. Горбатюка, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 75 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 008343, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год). За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.
Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена незаконно.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з вимогами п.12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується постановою серії ЕАО №4643688 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП від 16.06.2021 року та доданим до відзиву на позовну заяву DVD диском з файлами, відображено транспортний засіб «Тоуota RAV4» з номерним знаком НОМЕР_2 , за адресою м. Бориспіль за вул. Горбатюка, 2 зі швидкістю 75 км/г де ліміт швидкості можливий 50 км/г, зафіксовано на дистанції 105,3 м.
Згідно ч. 7 ст. 279-1 постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, отримана за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam II інформація має оцінюватися уповноваженою особою поряд з іншими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП під час розгляду відповідної справи.

Крім того, основною функцією лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam II є здійснення певних вимірювань. Тобто LTI 20/20 TruCam II є засобом вимірювальної техніки, а не засобом фото- або відео фіксації.

Право поліцейських використовувати прилади з функціями фото- та відео фіксації, які працюють у не автоматичному режимі передбачено, зокрема ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування превентивних заходів у вигляді застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

З відеозапису візуально встановлюється, що в населеному пункті у м. Бориспіль відповідно до показників приладу LTI 20/20 TruCam II відстань від точки перебування приладу до транспортного засобу «Тоуota RAV4» з номерним знаком НОМЕР_2 під час вимірювання швидкості руху дистанція складає 105,3 м.

Як вбачається з відеозапису, оглянутого, транспортний засіб «Тоуota RAV4» з номерним знаком НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 75 км/год. З фотознімку, зробленого технічним засобом LTI 20/20 TruCam II (серія ТС №008343) також вбачається, що транспортний засіб засіб «Тоуota RAV4» з номерним знаком НОМЕР_2 рухався один у смугах і прилад вимірював саме його швидкість руху.

Отже, з досліджених судом матеріалів справи, наданих відеоматеріалу з записом подій, які мали місце під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 чітко вбачається, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху.

Відтак, наданими відеозаписами та фото зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що має місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підставі зазначеного, суд зазначає, що покази приладу LTI 20/20 TruCam II оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Наразі, при розгляді даного позову, позивач просить суд взяти до уваги, як доказ власні його заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних - він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що відповідач надав достатньо аргументовані докази, які спростовують вимоги позивача щодо неналежного застосування вимірювача швидкості, неможливості його використання.

Тому суд приходить до висновку, що інспектором у відповідності до ст. 280 КУпАП були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і його дії вчинені у передбачені законом межах та у спосіб, а, відтак, і підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_1 не встановлено.

Посилання позивача зазначені в позові не може бути прийняті судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи та оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують, оскільки санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян., що складає 340,00 грн.

Інспектор при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідачем представлено як доказ правомірності рішення інспектора диск з відеофіксацією, яким повністю спростовано доводи позивача про неправомірність дій цього інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача, зокрема доведено, що ОСОБА_1 допустив порушення ПДР, за що поліцейський, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, його позовні вимоги зводяться до висвітлення того, що він їхав зі швидкістю транспортного потоку та йому не було видно дорожні знаки і те що він в`їхав до міста зрозуміти було неможливо, що в судовому засіданні не було встановлено.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень. Зокрема, відео фіксація, яка була вчинена під час вчинення правопорушення та в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, підтверджує факт правопорушення з боку позивача.

З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Оскільки в позові позивачу відмовлено сума сплачено судового збору не повертається та витрати позивача на правничу допомогу не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 2,9,72-77, 121, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора батальону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області 4 роти старшого лейтенанта поліції Бабак Максима Геннадійовича, Батальону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.С. Лукінова