Справа № 320/4221/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м.Київ № 320/4221/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши за правилами спрощенного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради Київської області та Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання нечинним та скасування містобудівних умов та дозволу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернуся ОСОБА_1 з позовом до Ірпінської міської ради Київської області та Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_2 та просить суд:

визнати нечинними та скасувати містобудівні умови та обмеження №0028-01-2020 від 31.01.2020 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою м.Ірпінь, вул. Українська, 1-6/1 , 1-6/2, 1-6/3", видані відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської ради;

визнати нечинним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт КС № 93 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою АДРЕСА_1".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Крім того вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої осіби, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області 31.01.2020 було видано ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок, які не відповідають містобудівній документації, затвердженій на місцевому рівні, а саме Генеральному плану міста Ірпеня, оскільки відповідно до інформації, розміщеній на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради Київської області в розділі «Генеральний план», територія по АДРЕСА_1 міста Ірпеня являється територією садибної та котеджної житлової забудови.

Вказує, що факт віднесення території кварталу 47 (відповідно Індексно кадастрової карти м. Ірпінь КОАТУУ ) обмеженого вулицями Університетська, Чехова, Українська, Лісова, на якій розміщена його земельна ділянка, до території садибної та котеджної забудови, що також підтверджує начальник відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Сапон М.М., який надав за своїм підписом викопіювання із генерального плану, яке було надіслано листом №35 від 04.03.2021.

На думку позивача такі дії відповідачі суперечать нормам чинного законодавства України та порушують Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закон України «Про будівельні норми», державні будівельні норми та Порядок проведення експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.20 № 559, наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКХ України від 31.05.2017 № 135, при видачі оспорюваних містобудівних умов та обмежень, а також дозволу на виконання будівельних робіт.

Від Ірпінської міської ради надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки спірні умови та обмеження надані відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради з дотриманням вимог чинного законодавства у сфері містобудування та архітектури, державних будівельних норм, стандартів і правил, та затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, плану зонування території (зонінг) м. Ірпінь Київської області, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради № 3260-45VI від 27.06.2013.

Зазначає, що будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється на земельних ділянках, що мають цільове призначення «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», у зв`язку з чим твердження позивача про незаконність прийнятих рішень є безпідставними.

Також від третьої особи ОСОБА_2 надійшли пояснення, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки наміри забудови земельних ділянок згідно МБУО № 0028-01-2020 відповідають положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Крім того, вказує, що будівництво буде проведено на земельних ділянках, які належать йому на праві приватної власності, зокрема, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки цільове призначення та вид використання земельних ділянок - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до листа № 01-32/592 від 31.12.2020 за підписом Ірпінського міського голови Маркушина О.Г. за заявою ОСОБА_2 відділом містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ірпінської міської ради було видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою АДРЕСА_1» від 31.01.2020 № 0028-01-2020. Відповідно до вказаних містобудівних умов та обмежень за адресою АДРЕСА_1, передбачено «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом»; гранично допустима висота будинку 33 метри; максимальний допустимий відсоток забудови земельної ділянки 43%; максимально допустима щільність населення в межах житлової забудови 450 осіб на га.

В подальшому, 31.08.2020 начальником відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Сапоном М.М. на підставі заяви замовника будівництва ОСОБА_2 згідно наказу № 217 були внесенні зміни в раніше видані містобудівні умови та обмеження № 0028-01-2020.

Відповідно до інформації, розміщеній на офіційному веб-сайті Ірпінської міської ради Київської області в розділі «Генеральний план», територія по вул. Українська, 1-6/1, 1-6/2, 1-6/3 міста Ірпеня являється територією садибної та котеджної житлової забудови.

Факт віднесення території кварталу 47 (відповідно Індексно кадастрової карти м. Ірпінь КОАТУУ ) обмеженого вулицями Університетська, Чехова, Українська, Лісова на які розміщена земельна ділянка позивача до території садибної та котеджної.

Не погоджуючись з такою забудовою, а також видачею відповідачами містобудівних умови та обмеження №0028-01-2020 від 31.01.2020 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою АДРЕСА_1" та дозвілу на виконання будівельних робіт КС № 93 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою АДРЕСА_1", позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про будівельні норми», Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає:

прогнозування розвитку територій;

забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій;

обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням;

взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій;

визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів;

встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності;

розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів;

реконструкцію існуючої забудови та територій;

збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень;

створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури;

створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення;

проведення моніторингу забудови;

ведення містобудівного кадастру;

здійснення контролю у сфері містобудування.

Відповідно до ч. 2 - 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Містобудівна документація розробляється на паперових і електронних носіях на оновленій картографічній основі в цифровій формі як набори профільних геопросторових даних у державній геодезичній системі координат УСК-2000 і єдиній системі класифікації та кодування об`єктів будівництва для формування баз даних містобудівного кадастру.

Містобудівна документація підлягає стратегічній екологічній оцінці в порядку, встановленому Законом України "Про стратегічну екологічну оцінку". Розділ "Охорона навколишнього природного середовища", що розробляється у складі проекту містобудівної документації, одночасно є звітом про стратегічну екологічну оцінку, який має відповідати вимогам Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку".

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Щодо намірів забудови земельних ділянок згідно МБУЩ № 0028-01-2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на момент видачі спірного МБУО № 0028-01-2020 від 31.01.2020) режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Частина 5 цієї ж статті визначає, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи;

затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт;

прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Також ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Суд наголошує, що даний перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Положеннями ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Як вбачається з матеріалів справи громадянин ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою до відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради щодо будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 » на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:047:0016, :01:047:0270, :01:047:0271, :01:047:0272, які належать йому на праві приватної власності та надав такі документи:

ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки;

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:500;

витяги із державного кадастру на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:047:0016, :01:047:0270, :01:047:0271, :01:047:0272;

витяги із державного реєстру речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:047:0016, :01:047:0270, :01:047:0271, :01:047:0272;

викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру,

кадастрової карти (плану) на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:047:0016, :01:047:0270, :01:047:0271, :01:047:0272;

графічні матеріали: а) схема Генплану; 6) план типового поверху; в) розріз 1-1; г) план паркінга; д) техніко-економічні показники.

Так, на підставі такої заяви третьої особи, відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради надані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 0028-01-2020 від 31.01.2020 (із внесенням змін на підставі заяви вх. № 10-12/789 від 31.08.2020), назва об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 ».

В п. 3 МБУО № 0028-01-2020 зазначено, що земельні ділянки відповідають функціональному призначенню згідно Генерального плану м. Ірпінь Київської області, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради № 4574-62-VII від 19.12.2018, та Плану зонування території (зонінг) м. Ірпінь Київської області, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради № 3260-45-УІ від 27.06.2013.

З урахуванням вищевказаних норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначені містобудівні умови та обмеження надані відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради з дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування та архітектури, державних будівельних норм, стандартів і правил, та затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, плану зонування території (зонінг) м. Ірпінь Київської області, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради № 3260-45-УІ від 27.06.2013.

Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Ірпінь, вул.Українська, 1-6/1, 1-6/2, 1-6/3 здійснюється на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:047:0016, :01:047:0270, :01:047:0271, :01:047:0272, що мають цільове призначення «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку».

Також слід звернути увагу, що відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки цільове призначення та вид використання земельних ділянок - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

Водночас, на думку позивача, намір забудови земельних ділянок згідно МБУО № 0028-01-2020 не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, однак суд не погоджується з даними твердження, з урахуванням такого.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

План зонування території (зоніг) - містобудівна документація, що визначає умови та обстеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до викопіювання з оновленого Генерального плану м. Ірпінь, долученого позивачем до позовної заяви, мікрорайон, в якому знаходяться земельні ділянки, на яких передбачається будівництво, обмежений по периметру вулицями Українська, Лісова, Університетська, Чехова в м. Ірпінь Київської області та відноситься до території мішаної багатоквартирної, садибної та котеджної житлової забудови.

Зазначений факт додатково підтверджується актом обстеження мікрорайону від 27.05.2021, копія якого долучається до цих письмових пояснень. За результатами обстеження мікрорайону, який обмежений вулицями Українська, Лісова, Університетська, Чехова, в м. Ірпінь, Київської області, було виявлено 35 багатоквартирних житлових будинків, 4 дуплексів (двоквартирних житлових будинків) та 19 приватних будинків.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту території від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання території з особливим статусом, у тому числі ландшафтних, об`єктів історико - культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній оцінці (абз. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частина 2 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визнчає, що план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Отже, зонінг фактично становить собою планувальний поділ території міста на певні території з визначенням переліку дозволених (переважних та супутніх) об`єктів забудови, що забезпечує реалізацію довгострокової стратегії комплексного розвитку міста з урахуванням всіх його потреб та стримує хаотичну забудову.

Чинним планом зонування території м. Ірпінь Київської області є План зонування території (зонінг) м. Ірпінь Київської області, затверджений рішенням Ірпінської міської ради № 3260-45-УІ від 27.06.2013 (далі - План зонування).

Згідно Плану зонування земельні ділянки розташовані в зоні Ж-5 - зоні мішаної багатоквартирної житлової забудови.

Відповідно до п. 6.7 ДБН Б.1.1-22:2017 «Склад та зміст плану зонування території» багатоквартирна житлова забудова Ж-5 (зона багатоквартирної житлової забудови) призначається для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю від 10 до 16 поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, комунальних об`єктів, окремих об`єктів загальноміського значення.

Таким чином, наміри щодо забудови земельних ділянок відповідають вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Підстав для відмови у наданні МБУО № 0028-01-2020 у відповідачем не було.

Отже, посилання позивача, що План зонування не можна використовувати у якості містобудівної документації на місцевому рівні є необґрунтованим. План зонування є чинним нормативно-правовим актом, який в установлений законодавством спосіб не скасовувався, а тому його положення підлягають обов`язковому врахуванню уповноваженим органом містобудування та архітектури при наданні містобудівних умов та обмежень.

Крім того, відсутність, як стверджує позивач, в публічному доступі Реєстру містобудівних умов та обмежень, який веде Відділ містобудування та архітектури Ірпінської міської ради, не може слугувати підставою для скасування всіх містобудівних умов та обмежень, виданих відповідачем, зокрема і МБУО № 0028-01-2020.

Щодо правомірності внесення зміни до МБУО № 0028-01-2020, суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що зміни в МБУО № 0028-01-2020 внесені 31.08.2020 із порушенням вимог Порядку проведення експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2020 № 559 (далі - Порядок № 559), оскільки створювались без використання Реєстру будівельної діяльності. Крім того, в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутні графічні матеріали та відомості про МБУО № 0028-01-2020.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку надання адміністративних послуг у сфері будівництва та створення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва» № 199-ІХ, який набрав чинності 01.12.2019, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» доповнено статтями 22-1, 22-4, якими запроваджується функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ст. 22-1) та Реєстр будівельної діяльності, як її складової (ст. 22-4).

Водночас, п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що ст. 22-1, 22-4, 26-1, 26-2, 26-4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не застосовуються з 01.12.2019 по 30.11.2020, крім пунктів 1, 2, 11 ч. 2 ст. 22-2, ч. 2 ст. 22-4, п. 1,8 ч. 2 та 11 ст. 26-1, п. 1, 2, 10, ч. 8 ст. 26-2 Зазначеного Закону, які не застосовуються з 01.12.2019 по 30.11.2021.

Порядок № 559 визначає особливості проведення експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Дія Порядку № 559 поширюється на діяльність суб`єктів господарювання лише у разі, коли вони повідомили Мінрегіону про добровільне використання першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі - Електронна система).

Крім того, п.п. 2 п. 4 Порядку 559 визначено, що створення та внесення відомостей про містобудівні умови та обмеження, їх зміна, відмова у їх наданні, скасування та зупинення містобудівних умов та обмежень, будівельні паспорти забудови земельної ділянки, їх зміна, скасування та зупинення, внесення відомостей про містобудівні умови та обмеження, будівельні паспорти забудови земельної ділянки, які видані до запровадження експериментального проекту, виключно з використанням Реєстру є обов`язковим:

з 10 липня по 31 серпня 2020 року - для уповноважених органів містобудування та архітектури, які письмово повідомили Мінрегіону про інституційну та технічну спроможність забезпечити належне використання Електронної системи із зазначенням дати початку її використання;

з 1 вересня по 30 листопада 2020 року - для всіх уповноважених органів містобудування та архітектури. До 1 вересня 2020 р. всі уповноважені органи містобудування та архітектури вживають заходів до забезпечення інституційної та технічної спроможності для належного використання Електронної системи.

Водночас, суб`єкти містобудівної діяльності, що мають відношення до спірного об`єкту будівництва, не повідомляли Мінрегіону про добровільне використання першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Також, суд наголошує, що зміни до МБУО № 0028-01-2020 вносились 31.08.2020, тобто до 01.09.2020, коли саме було встановлено обов`язкове використання Реєстру будівельної діяльності для всіх уповноважених органів містобудування та архітектури.

Таким чином, внесенні зміни до МБУО № 0028-01-2020 внесенні у відповідності до чинного на той момент законодавства.

Щодо порушень вимог ДБН Б.2.2-12:2019, суд зазначає таке.

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що спірні містобудівні умови, а також дозвіл № КСО3 від 11.12.2020, що видано позивачу для виконання робіт об`єкта «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Українська, 1-6/1,1-6/2,1-6/3» не відповідають вимогами п. 6.1.31 та примітки 1 п. 6.1.22 ДБН Б.2.2-12:2019, однак думку суду вказані твердження є безпідставними.

Пунктом 1 ст. 16 Закону України «Про основи містобудування» визначено, що будівельні норми, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до містобудівної документації відносяться Генеральна схема планування території України, генеральний план населеного пункту, детальний план території, план зонування території (зонінг).

Таким чином, містобудівні умови та обмеження і дозвіл на виконання будівельних не є тими документами, які розробляються та надаються згідно будівельних норм.

Як встановлено судом, проектна документація «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1» розроблена відповідно до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та пройшла відповідну експертизу.

03.09.2020 було затверджено Експертний звіт (позитивний) № 3-043-20-ЕП/КО щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 ». За результатами розгляду проектної документації на будівництво встановлено її відповідність вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Також, суду стало відомо, що Бучанською окружною прокуратурою здійснюються процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 04.01.2021 за заявою ОСОБА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.

В межах здійснення даного досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову будівельно - технічну експертизу на предмет відповідності проектної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1» вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

За результатами проведеної експертизи було складено висновок експерта від 26.03.2021 № СЕ19/111-21/6529-БТ, відповідно до якого розроблена проектна документація відповідає вимогам нормативно - правових актів України у галузі будівництва та містобудівний документації.

З урахуванням сукупності вказаного, суд вважає твердження позивача про невідповідність спірних містобудівних умов та дозволу № КСО3 від 11.12.2020 необґрунтованими.

Щодо відсутності підстав для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт КС № 93 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою м.Ірпінь, вул. Українська, 1-6/1, 1-6/2, 1-6/3", суд зазначає наступне.

Статтею 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час видачі спірного дозволу № КС93 від 11.12.2020) визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно- будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (ч. 2 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для отримання дозволу подається заява, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою); проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника (співвласників), засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту; копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; інформація про інженера-консультанта (у разі його залучення); інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати; результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є:

неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.11.2011 № 466 (далі - Порядок № 466).

Пунктами 27, 28 Порядку № 466 встановлено, що виконання підготовчих та будівельних робіт (в редакції, що діяла на момент подання заяви та видачі оскаржуваного дозволу) дозвіл видається на безоплатній основі відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 9 до цього Порядку.

Замовник (його уповноважена особа) подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг чи через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнює та надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг заяву про отримання дозволу за формою згідно з додатком 10 до цього Порядку.

До заяви додаються:

витяг (витяги) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявного права власності або землекористування земельною ділянкою (земельними ділянками) (крім випадків, визначених п. 7 цього Порядку);

витяг (витяги) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будівель і інженерних споруд, які реконструюються, піддаються капітальному ремонту чи реставрації;

нотаріально завірена згода власника (власників) будівлі (будівель), інженерної споруди на проведення будівельних робіт у разі здійснення не власником будівель і інженерних споруд їх реконструкції, реставрації, капітального ремонту;

частина проектної документації у складі для нового будівництва, капітального ремонту та реконструкції:

містобудівних умов та обмежень або листа уповноваженого органу містобудування та архітектури про те, що для проектування даного об`єкта будівництва містобудівні умови та обмеження не надаються;

технічних умов щодо теплопостачання або листа розробника проекту про відсутність потреби;

технічних умов щодо водопостачання та водовідведення або листа розробника проекту про відсутність потреби;

технічних умов щодо електропостачання або листа розробника проекту про відсутність потреби;

технічних умов щодо газопостачання або листа розробника проекту про відсутність потреби;

розрахунку класу наслідків (відповідальності) та категорії складності;

генерального плану на топографічній основі масштабом 1:500 або 1:1000;

плану трас зовнішніх інженерних мереж та комунікацій масштабом 1:2000;

планів поверхів, фасадів масштабом 1:50, 1:100 або 1:200 (для будівель).

Відповідно до п. 30 Порядку № 466 виконання підготовчих та будівельних робіт визначено, що підставою для відмови у видачі дозволу є: невідповідність цільового призначення земельної ділянки або наявність у поданих документах порушень містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, зокрема дотримання вимог висотності (блакитна лінія), щільності населення, планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони), дотримання охоронних зон об`єктів інженерно- транспортної інфраструктури та об`єктів підвищеної небезпеки (червоні та жовті лінії), а також зелених насаджень (зелена лінія).

На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_2 звернувся до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради із заявою про отримання дозволу на виконання будівельних робіт, до якої долучив всі документи, які вимагаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт для нового будівництва.

Посадовою особою перевірені подані документи для отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт для нового будівництва, встановлено відстуність підстав для для відмови у видачі дозволу, надано дозвіл на виконання будівельних робіт № КС93 від 11.12.2020 на об`єкті будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом», місце розташування об`єкта будівництва: АДРЕСА_1.

Таким чином, спірний дозвіл будо видано на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки були відсутні підстав для відмови у наданні такого дозволу, визначених в ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 30 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, у відповідача не було.

Також суд звертає увагу, що позивач зазначає, що надання МБУО № 0028-01-2020 з подальшою видачею дозволу № КС93 від 11.12.2020 порушує його інтереси, оскільки може призвести до погіршення екологічної ситуації в кварталі садибної забудови та знизити вартість його будинку.

Крім того, позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження факту володіння будинком по сусідству з об`єктом будівництва. Позивач також не зазначає, яким чином надання оскаржуваних документів може мати негативні наслідки на екологічну ситуацію в кварталі, який відповідно до оновленого Генерального плану м. Ірпінь відноситься до території мішаної багатоквартирної, садибної та котеджної житлової забудови, а згідно Плану зонування - до зони мішаної багатоквартирної житлової забудови.

Так, ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у п. 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Крім того у постановах від 15.12.2015 у справі № 800/206/15 та від 15.11.2016 у справі № 800/301/16) Верховний Суд України вказав на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявнику.

Позивачем не було надано до суду жодного обґрунтовано підтвердженого доказу, що спірні містобудівні умови та дозвіл на виконання будівельних робіт, що виданні третій особі впливають на його права або порушують їх.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем не наведено підстав, які б зумовили скасування містобудівних умов та обмеження №0028-01-2020 від 31.01.2020 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою м. Ірпінь, вул. Українська, 1-6/1, 1-6/2, 1-6/3", видані відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської ради та дозволу на виконання будівельних робіт КС № 93 об`єкта будівництва "Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою м.Ірпінь, вул. Українська, 1-6/1, 1-6/2, 1-6/3".

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання третьої особи ОСОБА_2 про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки правила об`єднання позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Водночас, ч. 1 ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права, тобто підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.

Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

На думку суду, заявлені позовні вимог випливають з одних правовідносин, а саме щодо податку будівельних робіт третьою особо та ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних, у зв`язку з чим вважає, заявлене клопотання необґрунтованим.

Водночас, суд наголошує, що суд після одержання позовної заяви з`ясовував чи є обставини, в тому числі визначенні в ст. 169 КАС України, які б могли стати підставою для повернення даної позовної заяви.

Щодо клопотання третьої особи ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду, суд дослідивши клопотання, матеріали справи та беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, третьою особою не взято до уваги, що з квітня 2020 року діють карантинні обмеження, які і наразі продовжені.

Щодо клопотання третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (ч. 1 ст. 139 КАС України)

Частиною 2 ст. 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Згідно з ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

За приписами ст. 132 КАС України законодавець розрізняє судовий збір і витрати, пов`язані з розглядом справи, як такі, що є різними видами судових витрат.

Як вже зазначено вище, особливості розподілу судових витрат, понесених третіми особами під час розгляду адміністративної справи визначено ч. 11 ст. 139 КАС України.

Так, зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 821/410/17.

Суд зазначає, що у даному ж випадку, третя особа на стороні відповідача заперечувала проти позову та підтримувала позицію відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, з огляду на що законом передбачено відшкодування відповідачу суб`єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов`язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз та не передбачає відшкодування інших судових витрат, зокрема, витрат з позивача на надання правової допомоги адвокатом третій особі, при ухваленні рішення на користь такого суб`єкта.

При цьому, стягнення з особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, а є фізичною особою (позивачем) витрат на професійну правничу допомогу адвоката на користь відповідача/третьої особи приписами КАС України не передбачено.

Разом з тим, необхідною умовою для застосування положень ч. 8 ст. 139 КАС України, є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій сторони/зловживання правами. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження тощо. У даній справі, не встановлено факту вчинення з боку позивача дій, які можна визнати необґрунтованими.

Зміст норми ч. 11 ст. 139 КАС України дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. У даній справі, заявник брав участь як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступав у справі на стороні відповідача та заперечував заявлені позовні вимоги. Таким чином, суд вважає, що судові витрати, понесені заявником, відшкодовуються у тому ж порядку, у якому відшкодовувались би судові витрати відповідача.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.