Справа № 640/30039/21
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

28 жовтня 2021 року м. Київ № 640/30039/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши заяву позивачів про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом1) Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель", 2) Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель"
до 1) Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, 2) Міністерства економіки України
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144, ), Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" (61099, м. Харків, вул. Автогенна, 7, ) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2), Міністерства економіки України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2, ), в якому просять:

- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 24.09.2021 № СП-508/2021/4411-03 про початок перегляду рішення від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту",

- визнати протиправними дії Міністерства економіки України з проведення перегляду рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту" та подання Міжвідомчій комісії з міжнародної торгівлі матеріалів щодо встановлення необхідності скасування зазначеного рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03,

- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03 про скасування рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником позивачів було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03 про скасування рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту".

Заяву обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення має очевидні ознаки протиправності, оскільки прийнято без дотримання вимог частини дванадцятою статті 16 Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", статті 19 Закону України "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", частини четвертої статті 5 Закону України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту".

Зокрема, позивач зазначає, що Комісія не мала правових підстав для початку процедури перегляду рішення, оскільки Міністерство цифрової трансформації України, на підставі листа якого була розпочата процедура перегляду рішення, не може бути суб`єктом звернення щодо перегляду спеціальних (захисних) заходів. Крім того, при прийнятті оскаржуваних рішень не було дотримано процедури, яка передбачає обов`язкове проведення щонайменш сім етапів, включаючи проведення публічних слухань, публікації детального звіту за результатами перегляду, а також забезпечення можливості надавати доказів і поглядів іншими сторонами. При цьому, позивачі стверджують, що оскаржувані рішення суттєво впливають на їх права та інтереси позивачів, адже блокують механізм захисту національного виробника проводів, дозволяючи імпорт таких проводів без застосування спеціального мита.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою захисту прав та інтересів особи суд за її заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням особи.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам, що можуть бути нею заявлені.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути адекватними та співмірними.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом подальших позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Судом встановлено, що рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 23.04.2021 №СП-491/2021/4411-03, яким Комісія застосувала спеціальні заходи щодо імпорту в Україну проводів строком на 3 роки шляхом запровадження спеціального мита. Таке спеціальне мито є вищим, ніж те, що встановлено відповідно до Закону України "Про митний тариф України".

Зазначене рішення набирає чинності через 30 днів з дня опублікування повідомлення про застосування спеціальних заходів. Таке повідомлення було опубліковане 14.09.2021, тобто рішення мало набрати законної сили з 15.10.2021.

Водночас, рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 №СП-510/2021/4411-03 скасовано рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту".

Тобто, за декілька днів до набрання чинності, спеціальні заходи були скасовані та так і не набрали законної сили.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Рисовський проти України" наголошено на важливості принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Водночас, у даному випадку вбачається певна непослідовність дій відповідачів, оскільки ними скасовується попереднє рішення, яке навіть не набрало законної сили. Відтак, переглядаючи рішення про застосування спеціальних заходів, яке було ухвалене раніше, навіть за умови, якщо такий перегляд допускається положеннями законодавства, має бути здійснений максимально прозоро і ясно та з дотриманням прав та інтересів усіх учасників.

Суд зазначає, що доводам позивача щодо наявності законодавчих та фактичних підстав для перегляду рішення про застосування спеціальних заходів буде надано оцінку під час розгляду справи по суті.

Разом з тим, відповідно до положень статей 2, 3, 4 і 5 Угоди Світової організації торгівлі про захисні заходи передбачаються обов`язкові етапи процедури перегляду спеціальних заходів: надання обґрунтованого повідомлення всім заінтересованим сторонам, проведення публічних слухань, забезпечення можливості надавати докази, забезпечення можливості відповідати на надання таких доказів і поглядів іншими сторонами, здійснення компетентними органами оцінки усіх факторів шкоди, що перелічені в Угоді, аналіз наявності причинно-наслідкового зв`язку, публікація детального звіту за результатами перегляду. Проведення всіх цих етапів відповідачами за такий короткий строк викликає сумнів у суду щодо дотримання відповідної процедури перегляду рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про достатність вагомих підстав для сумніву у правомірності оскаржуваної постанови поза обґрунтованим сумнівом, що вказує на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови відповідача. При цьому, суд наголошує, що перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваної постанови відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.

Водночас, позивачем було обґрунтовано, що до ухвалення рішення у справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, як національного товаровиробника, з метою захисту яких він звернувся до суду, або захист цих прав та інтересів стане неможливим після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі або для їх поновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки позивачі є національними товаровиробниками, а отже існує можливість завдання невідворотної шкоди.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтованим та співмірним заявленим позовним вимогам.

У даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Керуючись статтями 150-154, 156, 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель", Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

3. Зупинити дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03 про скасування рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту".

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 29.10.2024.

Стягувачами у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144, ), Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" (61099, м. Харків, вул. Автогенна, 7, ),

боржниками - Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2), Міністерство економіки України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2, ).

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Згідно з частиною восьмою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.П. Огурцов