Справа № 420/11904/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Горбаченка Е.С., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнати протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 17.09.2021 року розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщались належним чином, від позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, від відповідача жодних клопотань про розгляд справи без участі, перенесення судового засідання на іншу дату або проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не надходило.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , у період з 02.03.2015 р. по 29.02.2020р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом Командира Військово-Морських Сил ЗСУ від 25.02.2020 року № 55 (по особовому складу) 29.02.2022 року позивача виключено із списків особового складу частини.

Як вбачається з позовної заяви, Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік з урахуванням базового місяця січня 2008 року та з 01.03.2018 року по 30.11.2018 рік з урахуванням базового місяця березень 2018 року, однак відповідачем відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

25.03.21 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року з урахуванням базового місяця березня 2018 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року з урахуванням базового місяця березня 2018 року

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 по справі №420/4574/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року визнано протиправною.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

На виконання вказаного рішення, відповідачем за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року виплачено 4435,00 грн. Однак, базовий місяць (місяць, наступний за місяцем останнього підвищення посадових окладів військовослужбовців) було обрано невірно, а саме січень 2016 року, замість січня 2008 року та березня 2018 року відповідно.

Не погодившись із обранням відповідачем базовим місяцем січня 2016 року, замість січня 2008 року та березня 2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, про наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 820/4261/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на викладене, у разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що він частково спрямований на виконання іншого судового рішення.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення суду. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382-383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верхового Суду по справі № 806/2143/15 від 20 лютого 2019 року.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що даний спір належить розглядати у порядку ст. 382, 383 КАС України в межах справи № 420/4574/21, а тому провадження в даній справі - слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Закрити провадження по справі № 420/11904/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнати протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст.ст. 295, 297 КАС України.

Суддя О.М. Тарасишина