Справа № 520/12129/21
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 р. № 520/12129/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Куц Д.В.

представника позивача - Бикової О.Ю.,

представника відповідача - Юрчик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 139738-58 від 10.07.2019р. про стягнення 6.863.723,24 грн. податкового боргу;

- визнати такими, що не тягнуть правових наслідків у вигляді податкового боргу для платника податків ФОН (скасувати податковий борг): податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, рішення про застосування штрафних санкцій від 16.02.2017р. № 4, вимогу від 16.02.2017р. № Ф-, податкову вимогу № 139738-58 від 10.07.2019р.;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області привести у відповідність інтегровану картку платника податків ФОП ОСОБА_1 , виключивши відомості про наявність податкових зобов`язань, визначених податковим органом, на підставі податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкової вимоги № 139738-58.

Ухвалою суду закрито провадження у справі 520/590/21 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, а саме: визнання такими, що не тягнуть правових наслідків у вигляді податкового боргу для платника податків ФОН (скасувати податковий борг): податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, рішення про застосування штрафних санкцій від 16.02.2017р. № 4, вимогу від 16.02.2017р. № Ф-, зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області привести у відповідність інтегровану картку платника податків ФОП ОСОБА_1 , виключивши відомості про наявність податкових зобов`язань, визначених податковим органом, на підставі податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 520/590/21 скасовано. Справу № 520/590/21 направлено до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог визнання такими, що не тягнуть правових наслідків у вигляді податкового боргу для платника податків ФОП (скасувати податковий борг): податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, рішення про застосування штрафних санкцій від 16.02.2017р. № 4, вимогу від 16.02.2017р. № Ф-, зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області привести у відповідність інтегровану картку платника податків ФОП ОСОБА_1 , виключивши відомості про наявність податкових зобов`язань, визначених податковим органом, на підставі податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. № - прийнято до розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 замінено відповідача у справі №520/12129/21 з Головного управління ДПС у Харківській області () на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відомості про наявність податкового боргу ґрунтуються на висновках акту документальної планової невиїзної перевірки № 85/20-38-13-04-09/ НОМЕР_1 від 18.01.2017 року про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 року., за наслідками якої ГУ ДФС у Харківській області складено:

- вимогу № Ф- про сплату боргу (недоїмки), яким вимагається сплатити недоїмку у розмірі 140 485 грн. 31 коп.;

- рішення № 4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 25 151 грн. 41 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 2 194 573 грн. 50 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. 00 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 2 827 грн. 40 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 2 050 917 грн. 97 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 67 777 грн. 89 коп.

Податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога були оскаржені в судовому порядку.

Рішенням (постановою) Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 у справі №820/4725/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги відмовлено.

З урахуванням судових рішень, на підставі висновків акту Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.01.2017 року № 85/20-38-13-04-09/ НОМЕР_1 про наявність в діях платника податків податкового правопорушення було відкрите кримінальне провадження №0000093 від 17.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст. 212 КК України.

03.04.2019 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діях ФОП ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.212 КК України.

Позивач зазначив, що порушення прав позивача державою полягає в тому, що відсутній законодавчо встановлений механізм перегляду судових рішень після здобуття доказів відсутності підстав притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Відповідач проти позову заперечував, вказував, що податковий борг обліковується з підстав, передбачених ПКУ як наслідок проведеної перевірки. Податкові зобов`язання є узгодженими з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №820/4725/17, а тому підстави для скасування податкового боргу відсутні.

Протокольною ухвалою від 27.09.2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.20.1.4 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77, п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, п.2 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу Східної ОДПІ м.Харкова від 29 листопада 2016 року за №1120 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2016 рік, фахівцями контролюючого органу в період з 27.12.2016 року по 11.01.2017 року проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За наслідками перевірки складено акт №85/20-38-13-04-09/ НОМЕР_1 від 18.01.2017 року про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 року, за висновками якого встановлені наступні порушення:

- п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у сумі 1463049,0 грн.

- п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України в частині непідтвердження залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) в сумі 8141,0 грн.

- п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 , п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 1367278,65грн.

- абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п. 11 ст.8, ч.2 п.1 ст.8, п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у загальному розмірі 140485,31грн.

- п.п.1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму військового збору 54222,31грн.

- п.п.16.1.12 п. 16.1 ст. 16, пп.20.1.6 п.20.1, ст.,20, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового Кодексу України, в частині не надання первинних документів, що використовувалися в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконання вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі висновків вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області винесені: вимога від 16.02.2017 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки), рішення від 16.02.2017 р. №Ф- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкові повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, № , № , №, №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 у справі №820/4725/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування фінансових санкцій - відмовлено. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.07.2018р. в задоволенні касаційної скарги ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Матеріали справи містять копію податкової вимоги № 57125-17 від 10.04.2018р., сформованої податковим органом за результатами перевірки на підставі висновків Акту Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/, з урахуванням результатів судового оскарження.

На підставі висновків акту Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/ p з урахуванням судового рішення, яке набрало законної сили у справі №820/4725/17, відкрите кримінальне провадження №0000093 від 17.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст. 212 КК України, яке полягало в умисному ухиленні від сплати податків шляхом заниження суми отриманого доходу та завищення суми податкового кредиту, що призвело до ненадходження до державного бюджету грошових коштів у великих розмірах.

19.04.2019р. слідчим з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області старшим лейтенантом Сироткіною Тетяною Олегівною винесено постанову, якою кримінальне провадження №0000093 від 17.04.2018 року із правовою кваліфікацією за ч.2 ст.212 КК України закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та відсутністю збитків бюджету.

Підставою для закриття кримінального провадження слідчим визнано висновок судової економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз №14052/15391 від 05.09.2018р., згідно з яким за результатами проведеного дослідження визначений та самостійно задекларований ФО-П ОСОБА_1 у податковій звітності загальний оподаткований дохід за 2014 рік у розмірі 3 959 565,35 та за 2015 рік в розмірі 3 723 553,43 відповідає наданим на дослідження первинним документам та вимогам Податкового кодексу України, визначені та самостійно задекларований ФО-П у податковій звітності витрати за 2014 рік в розмірі 3 880 871,35 грн, за 2015 рік 3 713 424,84 грн. відповідають наданим на дослідження первинним документам та вимогам ПК України, визначені та самостійно задекларовані зобов`язання зі сплати ПДВ за період 2014-2015 років в сумі 73 550, 00 грн. відповідають наданим первинним документам бухгалтерського та податкового обліку та вимогам ПК України.

Підставою для закриття кримінального провадження слідчим також визнано висновок комісійної судової економічної експертизи №23421/6726 від 28.03.2019р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно з яким висновки акту перевірки Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.01.2017 року № 85/20-38-13-04-09/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки ФО-П ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015» в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору не підтверджуються.

Копію висновку комісійної судової економічної експертизи №23421/6726 від 28.03.2019р. ГУ ДПС у Харківській області отримало із супровідним листом №3304/7/20-97-03-10 від 21.08.2020р., зареєстровано вхідним №10454/7/ від 28.08.2020р.

Вказані факти та обставини не оспорюються сторонами, а тому суд вважає їх встановленими за допомогою належних та допустимих доказів.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч. 1 ст. 68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок виконання приватною особою податкового обов`язку, а також обсяг та зміст повноважень адміністративних органів в галузі справи контролю за податковою дисципліною, а також порядок реалізації контролюючими органами процедури застосування міри юридичної відповідальності до осіб, котрі скоїли податкові правопорушення, визначений, насамперед, нормами Податкового кодексу України.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у п. 1 розділу ІІ якого визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску податковим органом відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

При цьому вказаним Порядком передбачено коригування первинних показників у інформаційній системі, призначеній для збереження, обробки та надання користувачам інформації про стан адміністративного оскарження, на підставі яких здійснюється зв`язок з відповідними показниками підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, до стадії набрання законної сили судовим рішенням за результатами оскарження рішень податкового повідомлення рішення та первинного формування податкової вимоги.

Відповідно до п..2 розділу VII Порядку визначення первинних показників в інформаційній системі органів ДФС, яка призначена для збереження, обробки та надання користувачам інформації про стан розгляду справ у судах за участю органу ДФС, на підставі яких здійснюється зв`язок з відповідними показниками підсистем, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є:

ухвала суду про відкриття провадження;

ухвала про забезпечення позову;

ухвала суду про відкриття апеляційного провадження;

ухвала суду про відкриття касаційного провадження;

ухвала суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення;

рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд України).

До первинних показників належать такі дані первинних документів:

учасники процесу (тип учасника, податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), найменування або П.І.Б. учасника, код органу ДФС реєстрації учасника, тип сторони);

номер та дата ухвали про відкриття провадження;

номер та дата ухвали про забезпечення позову;

номер та дата рішення суду, прийнятого по суті;

сума позову;

сума, визначена рішенням суду, що набрало законної сили.

До базового запису про порушення провадження у справі в інформаційну систему органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, приєднуються оскаржені документи, що внесені в інформаційну систему органів ДФС, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи шляхом встановлення зв`язку із відповідними записами зазначеної підсистеми (перенесення атрибутів документів, суміжних до інформаційної системи, яка відображає результати судового оскарження).

Відповідно до п..3 розділу VII Порядку відображення в інформаційних системах органів ДФС, призначених для збереження, обробки та надання користувачам інформації про стан адміністративного оскарження та про стан розгляду справ у судах за участю органу ДФС, інформації за первинними документами у разі:

1) адміністративного оскарження рішень органу ДФС - працівник підрозділу адміністративного оскарження, до функцій якого належить ведення діловодства в підрозділі (далі - діловод), або відповідальний виконавець із розгляду скарги (заяви) не пізніше дня, наступного за днем отримання структурним підрозділом скарги (заяви), здійснює її реєстрацію в інформаційній системі органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, та зазначає дані щодо платника та дати отримання і термінів розгляду скарги, визначені у пункті 1 глави 1 цього розділу, виконавця з розгляду скарги (заяви) (П.І.Б. керівника структурного підрозділу), визначеного керівником підрозділу адміністративного оскарження, та відповідну резолюцію (у разі потреби - деталізований порядок її виконання).

2) судового провадження - керівник підрозділу судового оскарження (або особа, що виконує його обов`язки) після отримання ухвали про порушення провадження у справі за позовом платника податків чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу органу ДФС для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід даної судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження (відповідального юриста).

Суд погоджується з доводами позивача, що вказаний Порядок не містив інших підстав коригування відомостей, ніж судове рішення про скасування рішення податкового органу, яким визначено суму податкового зобов`язання, або платіж, зарахований на відповідний рахунок в органах Казначейства для зарахування доходів бюджетів.

Податковий орган зазначає, що відомості про наявність податкового боргу щодо ФОП ОСОБА_1 внесені за результатами перевірки, змінені за результатом судового оскарження податкових повідомлень-рішень.

Наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014 № 22 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (втратив чинність станом на час розгляду справи).

Відповідно до пп.2.5.1 п.2.5. Розділу ІІ Методичних рекомендацій якщо за наслідками перевірки зменшено суми податку на додану вартість до відшкодування або виявлено порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за якими сума завданої державі шкоди або замаху на заподіяння шкоди є достатньою для притягнення до кримінальної відповідальності, підрозділ, який здійснював (очолював) перевірку, письмово повідомляє слідчий підрозділ фінансових розслідувань (відповідного територіального органу ДФС за основним місцем обліку платника податків на дату такого повідомлення) і передає матеріали перевірки для прийняття рішення згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України (крім випадків, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Кодексу) протягом 20 робочих днів, наступних за днем узгодження прийнятих за їх результатами податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов`язань (зменшення бюджетного відшкодування), вимог та рішень щодо єдиного внеску.

До переліку матеріалів, що передаються до слідчого підрозділу фінансових розслідувань, включаються копії:

акта документальної перевірки платника податків;

документів, що підтверджують наявність фактів порушень податкового, валютного та іншого законодавства;

наданих під час перевірки пояснень платника податків (посадових осіб платника або його законних (уповноважених) представників) щодо виявлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення;

розрахунків донарахованих сум податків та зборів, єдиного внеску, а також зменшення заявлених до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість, від`ємного значення суми податку на додану вартість та зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розрізі податкових періодів;

відповідних податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень щодо єдиного внеску, надісланих платнику податків;

звітних документів платника податків (податкових декларацій, розрахунків, звітів), до яких платником внесено неправдиві дані;

письмових заперечень до акта перевірки, документів щодо оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень щодо єдиного внеску, прийнятих за результатами перевірки (за наявності);

інших матеріалів, що підтверджують наявність фактів порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Підрозділи, які направляли матеріали перевірок, та слідчі підрозділи фінансових розслідувань щомісячно до 5 числа здійснюють звірку переданих (отриманих) матеріалів на предмет їх актуальності.

Відповідно до пп.2.5.2 п.2.5. Розділу ІІ Методичних рекомендацій 2.5.2. У разі початку досудового розслідування за ознаками злочинів, підслідних слідчим підрозділам фінансових розслідувань, останні протягом 3 робочих днів повідомляють про це підрозділи, які здійснювали (очолювали) перевірку, та у разі необхідності витребовують оригінали:

акта документальної перевірки платника податків;

документів, що підтверджують наявність фактів порушень податкового, валютного та іншого законодавства;

наданих під час перевірки пояснень платника податків (посадових осіб платника або його законних (уповноважених) представників) щодо виявлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення.

Відповідно до пп.2.5.3 п.2.5. Розділу ІІ Методичних рекомендацій 2.5.3. Якщо в матеріалах перевірки платника податків є дані, що вказують на наявність ознак складу злочинів, безпосередньо не пов`язаних із несплатою податків, єдиного внеску та не підслідних слідчим підрозділам фінансових розслідувань, вони надсилаються за належністю.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказані Методичні рекомендації не містили порядку та строків зворотнього передання інформації від слідчих підрозділів за наслідками кримінального провадження, в тому числі і у випадку його закриття

З матеріалів справи вбачається, що станом на 28.08.2020р. суми, визначені податковим органом як податковий борг, не були самостійно сплачені платником податків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 28.08.2020р. суми, визначені податковим органом як податковий борг, не були примусово стягнуті з платника податків.

Предметом доказування у справі є наявність/відсутність податкового боргу як наслідку несплати такого податкового зобов`язання, яке вважається узгодженим за наслідками процедури адміністративного оскарження.

Податковий орган пов`язує наявність податкового боргу з виявленням під час планової документальної перевірки ФОП фактів, що свідчать про необхідність визначення (донарахування) податковим органом податкових зобов`язань платника податків порядку, передбаченому ст.54 ПКУ.

Платник податків у цьому спорі вважає, що відсутність податкового боргу пов`язана в першу чергу з відсутністю в діях платника податків складу податкового правопорушення, з відсутністю збитків, обумовлених несвоєчасною та/або неповною сплатою до бюджету суми податкових зобов`язань, а не з існуванням документального факту реалізації функцій податкового органу у вигляді обліку податкового боргу.

Суд окремо зазначає, що правові позиції щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного суду, висновку об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду, з огляду на обставини справи - відсутні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За приписами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України змінами, внесеними згідно із Законами № 190-IX від 04.10.2019, № 466-IX від 16.01.2020 податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Нормами п.57.1 ст.57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Самостійно визначені платником податків податкові зобов`язання задекларовані та сплачені своєчасно.

За визначенням пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 14.1.39. ( із змінами, внесеними згідно із Законами № 3609-VI від 07.07.2011, № 190-IX від 04.10.2019, № 466-IX від 16.01.2020) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.5. ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно п.п. 60.2-60.6 ст. 60 ПК України у випадках, визначених пп. 60.1.1 п. 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

У випадках, визначених пп. 60.1.2 п. 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

У випадках, визначених пп. 60.1.3 і 60.1.5 п. 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

У випадках, визначених пп. 60.1.4 п. 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

За умовами пп. 66.1.5 п. 66.1 ст. 66 ПК України підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є рішення суду, що набрало законної сили.

Момент отримання інформації про відсутність порушення податкового законодавства платником податків є підставою для зміни суми податкового боргу, і як наслідок - коригування відомостей інтегрованої картки платника податків.

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 № 610 (далі - Порядок № 610), податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Таким чином, посилання податкового органу на наявність податкової вимоги, яка формується автоматично, спростовується необхідністю внесення відомостей про зміну суми податкового боргу.

Відповідно до п.56.18. ст.56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.56.21. ст.56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до п.129.2 ст.129 Податкового кодексу у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до пп.129.3.4 п.129.3. ст.129 Податкового кодексу нарахування пені закінчується при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (метою цього Закону є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи зазначені положення Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, Верховним Судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

До спірних правовідносин підлягає застосуванню рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа № 1-6/2018), яким сформовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача суд бере до уваги те, що держава дійсно не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких податковий орган мав би визначений законом обов`язок внести зміни до інтегрованої картки платника податків, за обставин, що склалися у цій справі, а саме - коли послідовні дії податкового органу спочатку встановили склад податкового правопорушення, а потім здобули докази його відсутності. Притягнення платника податків до фінансової відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05 квітня 2005 року.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування боргу - задовольнити.

Визнати такими, що не тягнуть правових наслідків у вигляді податкового боргу для платника податків ФОП (скасувати податковий борг): податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкове повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, рішення про застосування штрафних санкцій від 16.02.2017р. № 4, вимогу від 16.02.2017р. № Ф-.

Зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області привести у відповідність інтегровану картку платника податків ФОП ОСОБА_1 , виключивши відомості про наявність податкових зобов`язань, визначених податковим органом, на підставі податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №, податкового повідомлення - рішення від 16.02.2017р. №.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2021 року.

Суддя О.М.Тітов