Справа № 818/573/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 жовтня 2021 р.Справа № 818/573/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву судді Чалого Ігора Сергійовича про самовідвід у справі № 818/573/17 за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України

про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив суд:

- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити компенсацію за порушення строку виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2013 рогу по справі № 6а/577/97/13 (577/4163/13-а) за увесь час прострочення, з урахуванням установленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми;

- стягнути з Державної казначейської служби України грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 86 040,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року по справі № 818/573/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов`язано Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення строку виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.08.2013 рогу по справі № 6а/577/97/13 (577/4163/13-а) в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя П`янова Я.В., судді Чалий І.С., Зеленський В.В.) від 05 жовтня 2017 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 по справі № 818/573/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Державної казначейської служби України грошових коштів в рахунок компенсації моральної шкоди.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 86040,00 грн.

В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 по справі № 818/573/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди - скасовано і провадження в цій частині закрито.

В решті - постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року залишено без змін.

28 травня 2021 року представником Державної казначейської служби України подано заяву про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної казначейської служби України безпідставно перераховану суму коштів у розмірі 86 040 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у задоволенні заяви Державної казначейської служби України про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

На зазначену ухвалу суду Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 справу № 818/573/17 розподілено до провадження судді П`яновій Я.В. (склад суду: головуючий суддя П`янова Я.В., судді - Спаскін О.А., Любчич Л.В.).

Ухвалою суду від 23.10.2021 задоволено заяву судді П`янової Я.В. про самовідвід у справі № 818/573/17. Матеріали справи передано до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду для повторного автоматизованого розподілу згідно з ст. 31 КАС України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2021 справу № 818/573/17 розподілено до провадження судді Чалому І.С. (склад суду: головуючий суддя Чалий І.С., судді - Бершов Г.Є., Катунов В.В.).

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду № 02-01/4754 від 28.10.2021 року, у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Бершова Г.Є., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Чалий І.С., Катунов В.В., Ральченко І.М.

До моменту відкриття апеляційного провадження у справі колегією суддів встановлено, що суддя Чалий І.С., будучи у складі колегії суддів, приймав участь у вирішенні цієї ж справи, за наслідком розгляду якої ухвалено постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, яка в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року саме в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 86 040 грн.

Зазначені обставини стали підставою для заявлення самовідводу судді Чалого І.С. у розгляді зазначеної справи, з метою забезпечення відсутності будь-яких сумнівів учасників справи у безсторонності та неупередженості судді.

Колегія суддів, дослідивши заяву про самовідвід, вважає за необхідне задовольнити її з огляду на таке.

Відповідно до ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено і гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є фактори, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 у справі "Ветштайн проти Швейцарії") важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У преамбулі Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 ХІ З`їздом суддів України, зазначено, що забезпечення права кожного на судовий захист на основі принципу верховенства права, здійснення правосуддя від імені держави Україна винятково на підставі Конституції, законів України й міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, висувають високі вимоги до моральних якостей кожного судді.

В основі довіри до судової влади лежить віра кожного громадянина, суспільства в цілому в те, що об`єкт довіри (суд) добровільно бере на себе і виконує зобов`язання захистити інтереси громадянина та суспільства.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Вказаний принцип застосовується наступним чином. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Враховуючи те, що суддя Чалий І.С., будучи у складі колегії суддів, приймав участь у вирішенні цієї ж справи, за наслідком розгляду якої ухвалено постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, яка в подальшому була скасована постановою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року саме в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 86 040 грн, з метою уникнення сумнівів у будь-якої зі сторін справи в об`єктивності судді при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції за наслідками розгляду заяви про поворот виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Частиною 2 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 31, 36, 39, 40, 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву судді Чалого Ігора Сергійовича про самовідвід у справі № 818/573/17.

Матеріали справи передати до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду для повторного автоматизованого розподілу згідно з ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.