Справа № 540/3501/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3501/21
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Дата і місце ухвалення 02.08.2021р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради про визнання відповіді протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради, в якому просив:

- звільнити його від сплати судового збору;

- визнати протиправною відповідь Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 16.07.2021 року;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради надати повну інформацію на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, направити відповідь на запит засобами електронного зв`язку, ОСОБА_1 , на електронну адресу, в якій обов`язково вказати з якого часу Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради є розпорядниками інформації щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований 17.09.1999 р. за адресою: АДРЕСА_1 ), дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована 30.09.2014 р. за адресою: АДРЕСА_1 );

- стягнути з боржника Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради 6 000 гривень на відшкодування моральної шкоди на користь стягувача ОСОБА_1 .

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року поданий адміністративний позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року позов повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на те, що з метою ефективного захисту своїх порушених прав ним було заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди. Однак, його майновий стан не дозволяє йому сплатити навіть частково судовий збір. Апелянт вважає, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» дій є майновий стан заявника

З огляду на викладене апелянт просить скасувати ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року та направити справу до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи без руху адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на ненадання позивачем до суду у додатку до позовної заяви копії звернення до відповідача із запитом на інформацію (електронний лист), доказів отримання заяви (електронного листа) відповідачем, а також доказів тих обставин, на які він посилається в позові, а саме "про надання копій домової книги відповідачу". Крім того, судом першої інстанції було відмовлено позивачу у звільненні від сплати судового збору із посиланням на відсутність пільг щодо сплати судового збору. Суд зазначив, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру та майнового характеру (стягнення моральної шкоди). Разом з тим, розмір судового збору в даній справі (908 грн.) не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний 2020 рік. Також суд вказав, що факт сплати позивачем аліментів не має значення для прийняття рішення щодо звільнення особи від сплати судового збору, оскільки витрати заявника, згідно приписів п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не підлягають врахуванню судом при прийнятті відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року позивач надав скріншот екрану комп`ютера, а також копію звернення до відповідача із запитом на інформацію (електронний лист), копію домової книги. Щодо сплати судового збору позивач вказав на те, що ним подавались до суду відомості про доходи за 2020 рік від ДПС та довідка про отримані пенсійні виплати за період з березня 2019 року по лютий 2021 року. Позивач ще раз наголосив, що сплата судового збору у даній справі є надмірним тягарем для нього.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху так і не було надано так і не було надано суду як доказів отримання відповідачем "копій домової книги", так і доказів сплати судового збору.

Що стосується звільнення позивача від сплати судового збору, суд вказав на те, що в ухвалі від 21.07.2021 року позивачеві було роз`яснено, що по вимозі про стягнення моральної шкоди не має підстав надавати позивачу пільгу по сплаті судового збору, оскільки така вимога не стосується захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Тому позивач мав можливість або сплатити судовий збір за таку вимогу, або відмовитись від позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про не усунення позивачем недоліків поданої позовної заяви та наявність підстав для повернення йому позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Однією з підстав для повернення позовної заяви судом вказано те, що позивач не надав до суду доказів у підтвердження тих обставин, на які він посилався у позові, а саме, доказів «про надання копій домової книги відповідачу».

Згідно ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в поданому адміністративному позові позивач посилався на те, що копія домової книги, що була засвідчена ним у листопаді 2018 року, перебуває в о/с № 22676 Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради, за адресою: вул. Перекопська, 166, м. Херсон, 73000.

Таким чином, з`ясування обставин перебування копії домової книги у відповідача може бути здійснено судом під час офіційного з`ясування всіх обставин у справі, шляхом, зокрема, витребування зазначених доказів у відповідача з власної ініціативи.

Колегія суддів вважає, що неподання позивачем доказів «надання копій домової книгу відповідачу», не може розцінюватись судом як обставина, що перешкоджає прийняттю позовної заяви до розгляду та вирішенню справи по суті. Колегія суддів вважає, що повернення позовної з цих підстав свідчить про надмірний формалізм з боку суду, який заважає практичному та ефективному доступу до суду.

Що стосується несплати позивачем судового збору, колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, в обґрунтування якого позивач посилався на поганий майновий стан.

До клопотання позивачем були додані довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про суми призначеної та виплаченої пенсії за період з березня 2019 року по лютий 2021 року, довідку про розмір проведених утримань з пенсії (утримання аліментів) за період з 01.03.2019 року по 28.02.2021 року, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, згідно якої інформація про доходи відсутня.

Слід зазначити, що умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені статтею 8 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частинами першою та другою статті 8 Закону № 3674-VI визначено вичерпний перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Як слідує зі змісту ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року, надаючи оцінку наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції невірно встановив розмір пенсії позивача за попередній рік, оскільки врахував відомості за період з березня 2019 року по лютий 2021 року, що є більшим за рік.

Крім того, вказуючи на те, що розмір судового збору в даному випадку не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний 2020 рік, суд першої інстанції, виходив не із загальної суми судового збору, яка підлягає сплаті за подання даної позовної заяви (за вимогу немайнового та майнового характеру), а вказав лише про суму судового збору за одну вимогу немайнового характеру, хоча Законом України «Про судовий збір» не передбачено можливості відокремлення заявлених позовних вимог при вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору.

Посилання суду першої інстанції на те, що по вимозі позивача про стягнення моральної шкоди відсутні підстави для надання позивачеві пільг по сплаті судового збору, через те, що така вимога не стосується захисту соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому позивач мав можливість або сплатити судовий збір за таку вимогу, або відмовитись від позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено декілька окремих підстав для звільнення від сплати судового збору. Так, встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, або звільнити від сплати судового збору у різі, якщо: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В свою чергу, судом першої інстанції не було належним чином досліджено питання щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, зокрема, наявності умов, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а тому повернення в даному випадку позовної заяви було передчасним.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81): «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

У справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п. 108-112) Суд зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, 8225/78, п. 57).

Однак, при розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію.

Згідно ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

При цьому, ст. 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи все вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали від 02.08.2021 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав не усунення недоліків позовної заяви, було порушено норми процесуального права, що призвело до її неправильного вирішення, а відтак, відповідно до ч. 3 ст. 312, ст. 320 КАС України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року скасувати, а справу № 540/3501/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради про визнання відповіді протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук