Справа № 540/6237/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/6237/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Акціонерне товариство "Банк Форвард" про визнання протиправною та скасування постанови від 27.09.2021 р. ВП № 66960151,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни (далі відповідач, приватний виконавець) від 27.09.2021 ВП № 66960151 про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 .

Позовні вимоги ґрунтуються на незаконності дій приватного виконавця Овсієнко А.В. по накладенню арешту на кошти по примусовому виконанню виконавчого напису №5235 виданого 25.08.2021 по предмету стягнення з неї заборгованості в розмірі 18 162,52 грн. на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард», та оскільки рахунок в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ, який арештований приватним виконавцем, є рахунком на який ОСОБА_1 отримує пенсію, арешт даного рахунку є порушенням права власності на належні їй кошти. Також, в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем накладено арешт на рахунок у банку не за місцем знаходження майна боржника та враховуючи обмеження в накладенні арешту, наявності спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсію, виконавець, була зобов`язана пересвідчитись у відсутності спеціального режиму використання рахунку або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. ОСОБА_1 зазначила, що спірна постанова прийнята відповідачем з перевищенням наданих Конституцією та Законами України повноважень, адже жодна з підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для вчинення виконавчих дій на території міста Києва була відсутня, такі дії відповідача є свавільним втручанням у право володіти майном, порушенням ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 18, 52, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наслідок, постанова про арешт коштів боржника носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

19.10.2021, ухвалою суду відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень ст.ст. 268-272, 287 КАС України, зобов`язано відповідача надати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 66960151, запропоновано надати суду відзив з дотримання ст. 162 КАС України та запропоновано третім особам надати до суду пояснення щодо позову протягом двох днів з дня отримання позову, відзиву, призначено судове засідання на 28.10.2021 о 09:30 год.

22.10.2021 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 66960151, була винесена на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження та керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» та звертає увагу, що на адресу приватного виконавця від АТ «Банк Форвард» надійшла заява, в якій банк просив відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника з примусового виконання виконавчого напису № 5235 виданого 25.08.2021 приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 18162,52 грн., та в даній заяві повідомлено приватного виконавця про те, що місце знаходження майна боржника (грошових коштів) є: рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривня, відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105 з наявним залишком власних коштів, у зв`язку з чим, було правомірно відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Посилаючись на висновки Верхового Суду в рішенні від 10.09.2018 по справі № 905/3542/15 відповідач зазначає, що оскільки боржник має відкриті рахунки в банківській установі з місцем реєстрації у місті Києві, і подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритою виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та подальші виконавчі дії з винесенням постанов про арешт коштів на всіх рахунках боржника - відповідача, відкритих у банківських установах - не суперечать нормам законодавства. Таким чином, очевидно, що гроші, в тому числі у безготівковій формі, є майном і їхнім місцезнаходженням вважається місцезнаходження фінансової установи, в якій відкритий відповідний рахунок боржника.

Також, зазначаючи положення ч. 3.1 ст. 3, ч. ч. 7.1, 7.1.4, 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та листа-роз`яснення Міністерства юстиції №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018, відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, одним із різновидів майна є гроші (ст. ст. 177, 179 ЦК України), грошові кошти на рахунках банку в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України є майном.

Відповідач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.12.2019 у справі 905/584/19, зазначила, що за наслідками прийняття звернення АТ «Банк Форвард» № 17/1 - 568/1/108 від 14.09.2021 про примусове виконання виконавчого напису № 5235 виданого 25.08.2021 року приватним нотаріусом КМНО Сазоновой О.М., в якій було вказало на відкритий боржником банківський рахунок, приватний виконавець мала право приймати до виконання виконавчий напис за місцезнаходженням майна боржника, а саме - грошових коштів боржника на рахунку у банківській установі міста Києва, та не порушувала такими діями вимог щодо територіальності з відкриття виконавчого провадження.

Приватний виконавець зауважила, що у зв`язку з прийняттям АТ «Ощадбанк» постанови про арешт коштів боржника, в межах виконавчого провадження №66960151, картковий рахунок № НОМЕР_3 не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Положення ст. 73 зазначеного Закону передбачає виплати, звернення стягнення на які не може бути вчинено, серед яких відсутня пенсія та згідно ст. 7 Закону України «Платіжні системи та переказ коштів в Україні», визначено види рахунків, що можуть відкриватися банками своїм клієнтам, не містить такого виду рахунків, як пенсійні виплати.

Відповідач посилаючись на правову позицію Верховного суду України у рішенні від 24.06.2015 у справі №6-535цс15, Верховного Суду (Цивільний Касаційний Суд) у своїй постанові від 24.11.2021 у справі №756/1927/15-ц зазначає, що кошти після зарахування на рахунок отримувача стають йото власністю та втрачають свій цільовий статус (заробітна плата, пенсія, соціальна виплата), та набувають статусу вкладу. Тому, кошти зараховані на відповідні рахунки, є вкладом, а не заробітною платою, пенсією, соціальною виплатною, тощо, картковий рахунок після зарахування на нього коштів має характер грошових накопичень, таким чином, такий рахунок втрачає статус рахунку зі спеціальним режимом використання чи обмеженим режимом використання.

Відповідно, відповідач вважає, що арештовані рахунки не є рахунками зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідають визначеним законодавством ознакам такого рахунку, а тому банком було прийнято до виконання постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника. Боржником до приватного виконавця, не подано належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунку, зокрема, не було надано ні довідки з банку, яка б підтверджувала, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, ні договору з банку, за умовами якого банк відкрив боржнику рахунки із спеціальним режимом використання. Скасування арешту з рахунку позивача не підлягає задоволенню у зв`язку із відсутністю на це правових підстав, крім того, пенсійні виплати можуть здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний рахунок (адресу) та сам арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання пенсійних виплат ним, за його бажанням, готівкою поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), або через касу роботодавця, а тому висновок боржника про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання пенсійних виплат, є необґрунтованим.

Виходячи з викладеного, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, справу розглянути без участі приватного виконавця.

28.10.2021 до суду прибув позивач, надала суду заяву з проханням розглянути справу у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримала.

Станом на 28.10.2021 від третіх осіб по справі: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. та АТ «Банк Форвард» до суду не надійшли у письмовому вигляді пояснення щодо позову та відзиву відповідача, судова кореспонденція отримана належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Пунктом 10 статті 4 КАС України визначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищезазначеного, подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження в межах строків, передбачених ч. 4 ст. 287 КАС України.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Предметом розгляду у даній справі є постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни від 27.09.2021 ВП № 66960151 про арешт коштів боржника.

У даній постанові вказано, що підставою її винесення є виконавчий напис №5235 виданий 25.08.2021 приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М., стягувачем є Акціонерне товариство «Банк Фовард», , адреса: 01032, вул. Саксаганського, 105, м. Київ.

Під час винесення спірної постанови приватним виконавцем встановлено згідно повідомлення стягувача, що за боржником значаться відкриті рахунки в наступних банківських установах:

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОТП БАНК", МФО 300528,

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ", МФО 300465,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", МФО 300335,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК", МФО 351005,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК", МФО 300346,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", МФО 305299,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КРЕДI АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614,

ПУБЛІЧНЕ АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», МФО 320478,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНIВЕРСАЛ БАНК", МФО 322001,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПУМБ", МФО 334851,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК ФОРВАРД", МФО 380418,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК", МФО 339500,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "А-БАНК", МФО 307770,

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК», МФО 313849,

ПУБЛІЧНЕ АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК ВОСТОК», МФО 307123,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОКСI БАНК», МФО 325990,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЛЬВІВ", МФО 325268,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КРЕДОБАНК", МФО 325365,

АКЦIОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦIОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК КОНКОРД», МФО 307350,

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІДЕЯ БАНК», МФО 336310,

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "МетаБанк", МФО 313582,

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПТАЛ», МФО 320371,

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АГРОПРОСПЕРIС БАНК», МФО 380548.

Керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем по справі накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на якi заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 та у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 22478,77 грн.

30.09.2021 сформовано платіжну вимогу №66960151 щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 відповідно до постанови про арешт коштів ВП №66960151 від 27.09.2021 по виконанню виконавчого напису нотаріуса №5235 від 25.08.2021 про стягнення на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 18162,52 грн., вказано банк платника ОСОБА_1 АТ «Банк Форвард» № НОМЕР_1 , банк стягувача АТКБ «Приват банк» № НОМЕР_5 , сума вимоги 224178,77 грн.

Таким чином, спірною постановою, приватним виконавцем, відповідачем по справі, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , а саме на кошти, що містяться на рахунку АТ «Банк Форвард» № НОМЕР_1 .

Суд зауважує, що арешт було накладено на рахунок, відкритий в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 , а не на рахунок вказаний стягувачем - АТ «Банк Форвард» № НОМЕР_1 .

Судом встановлено правову позицію позивача ОСОБА_1 , яка ґрунтується на тому, що приватний виконавець неправомірно накалав арешт за місцем знаходження вказаного карткового рахунку, а не за місцем знаходження майна боржника, неправомірно накладено арешт на кошти на рахунку Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 , які позивач отримує у вигляді пенсії, та дані кошти не є майном, на яке може бути звернено стягнення. В свою чергу, правова позиція відповідача ґрунтується на законності винесеної спірної постанови, арешт накладено на належний рахунок, який не має спеціального режиму використання, виконавчі дії вчинені з дотриманням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Частинами 2 і 3 статті 9 КАС України визначено, зокрема, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає необхідним встановити законність чи протиправність спірної постанови від 27.09.2021 № №66960151 про арешт коштів боржника, наявність чи відсутність в діях приватного виконавця Овсієнко А.В. дотримання норм діючого законодавства щодо вчинення виконавчих дій за предметом спору.

Суд зазначає наступне.

З наданих до суду відповідачем матеріалів за АСВП:66960151 вбачається, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» () було укладено кредитний договір №.03.2012 на суму 4092,54 грн., оформлений під час придбання в ТОВ «Юг-Медіа» за адресою: м. Херсон, пр.-т Ушакова, 49, комп`ютерної техніки на загальну суму 4714,50 грн. Сума кредиту на товари склала 3657,90 грн., готівкою в касі 1056,60 грн. Кредитний договір укладено на строк з 29.03.2012 по 28.03.2013, з визначенням ставки по кредиту 1% річних, загальна сума відсотків по кредиту 0,29 грн., комісія за РО щомісячно 81,86 грн.

Щодо наявності даного договору, обставин погашення кредитного зобов`язання позивач заперечень в позові не виклала, додаткових пояснень не надавала.

У зв`язку із наявністю заборгованості в сумі 17062,52 грн., за кредитом 11602,51 грн., по процентам 5110,01 грн., за пропуск мінімальних платежів 350 грн., Сазоновою Оленою Миколаївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі статей 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення: з громадянки України, якою є ОСОБА_1 , який /яка народився/лася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Артемівка Перевальського району Луганської області, місце роботи: Пенсійний фонд Украйни - пенсіонер, реєстраційний номер облікової області картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_4 , який/яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_6 виданий 30.06.2001 року, органом: Артемівським РВ УМВС України в Луганській обл. (далі - "Боржник") який/яка є Боржником за кредитним договором № 96221222 від 29.03.2012 укладеним ним/нею iз ПАТ «Банк Русский Стандарт", правонаступником якого є AT «БАНК ФОРВАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, (надалi iменується - Стягувач). Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №5235 25.08.2021.

Відповідачем по справі було отримано від представника стягувача 15.09.2021 за вих.б/н листа з підтвердженням інформації щодо наявності у ОСОБА_1 рахунку в АТ «БАНК ФОРВАРД» № НОМЕР_7 , від 09.07.2012, у валюті гривня, розташований в м. Києві.

27.09.2021 до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. надійшла заява про примусове виконання рішення від 14.09.2021 за вих.№17/1-568/1/108 від стягувача АТ «Банк Форвард», з проханням відкрити, за місцем знаходження майна боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. за №5235 від 25.08.2021 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 18162,52 грн., накласти арешт на все рухоме майно (грошові кошти) боржника, та на відкриті рахунки у банках, з переліком, що відповідає зазначеному та встановленому вище судом переліку в спірній постанові.

В даній заяві місцезнаходження майна боржника, а саме ОСОБА_1 зазначено рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «БАНК ФОРВАРД», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганська, 105, 01032.

Також, заявник стягувач, просив у п. 4 заяви .. «У випадку встановлення доходу боржника, яким є: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_4 , - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та iншi доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) Боржника. » ..

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем було винесено постанову від 27.09.2021 ВП «66960151 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №5235 виданого 25.08.2021 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 18162,52 грн., яка була надіслана позивачу по справі разом із виконавчим написом №5235 від 25.08.2021.

На підставі ст. 3, ч. 3 ст. 40, ст.. 45 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем винесено постанову 27.09.2021 ВП №66960151 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1816,25 грн.; постанова від 27.09.2021 ВП №66960151 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 500,00 грн., посилаючись на ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5. Зазначені постанови від 27.09.2021 надіслані на адресу позивача.

Таким чином, приймаючи виконавчий документ до свого виконання, відповідач виходив з того, що у виконавчому написі №5235 від 25.08.2021, вказано місце знаходження стягувача АТ «БАНК ФОРВАРД», , 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, який є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», перед яким боржником виступає ОСОБА_1 та отримавши заяву від стягувача, встановлено та винесено спірну постанову про накладення арешту на рахунки боржника відкриті в установах банку, зафіксовано наявність рахунку у Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 , та накладено на даний рахунок арешт.

Відповідач наполягає, що ним накладено правомірно арешт на вказаний рахунок, за місцем знаходження майна (коштів) боржника, що є відкритим рахунком у банку АТ «БАНК ФОРВАРД» № НОМЕР_8 за місцем знаходження м. Київ, вул. Саксаганського, 105.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Пунктами 1, 2, 4, 5 ст. 10 Закону №1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII врегульовано, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч. 3, 7, 21, 22 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 5 вказаної статті під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

В той же час, ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За ч. 4 ст. 24 Закону №1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

За змістом п. 2 ч. 1 ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За правилами п.3 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Крім того, п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У пункті 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5), зазначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження, зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця (п. 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5).

Суд зауважує, що приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. було отримано заяву від стягувача АТ «БАНК ФОРВАРД» з виконавчим написом № 5235, зокрема, в останньому відсутні відомості щодо звернення стягнення на майно боржника за місцем знаходження відкритого рахунку в установі банку боржника, лише запропоновано звернути стягнення з громадянки, сам стягувач у своїй заяві вже просив приватного виконавця про примусове виконання рішення, зазначивши місце знаходження майна боржника рахунок відкритий за кредитним договором в м. Києві, надавши лист підтвердження наявності в установі банку відкритого рахунку.

За п.10 розділу ІІІ Інструкції №512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу останнього, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника. Але в разі подання документів до приватного виконавця за місцем знаходження майна боржника, приватному виконавцю надаються докази знаходження цього майна зокрема, в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Таким чином, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місце знаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконанням, відповідно вчиняти прослідуючи виконавчі дії на виконання виконавчого напису нотаріуса. В протилежному випадку - виконавчий документ повертається стягувачу приватним виконавцем без прийняття його до виконання як такий, що пред`явлений не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Судом встановлено, що місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , рахунок, на який накладено арешт - № НОМЕР_1 відкритий в м. Херсоні.

Суд зауважує, що в даному випадку накладено арешт на рахунок позивача відкритий в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 , що відповідно знаходиться в м. Херсоні, за яким ОСОБА_1 отримує кошти у вигляді нарахованої пенсії, а виконавче провадження та накладення арешту вчинено відповідачем за місцем відкриття рахунку за кредитним договором з банком АТ «Банк Форвард» №UA0191085, який знаходиться в м. Києві, що не можна віднести до майна боржника, оскільки кошти, які знаходяться на вказаному рахунку, є коштами наданими у вигляді позики для погашення заборгованості за кредитним договором, та даними коштами ОСОБА_1 не має права володіти, розпоряджатись на власний розсуд.

Виходячи з вищевикладеного та встановленого, суд не вбачає правових підстав у приватного виконавця вчиняти виконавчі дії по накладенню арешту, оскільки ст. 24 Закону №1404-VIII передбачає вчинення виконавчих дій за місцезнаходженням майна боржника, правомірність накладення арешту за місцем відкриття рахунку в установі Стягувача є порушенням норм дючого законодавства та спростовується встановленими судом обставинами.

Згідно п.4 розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Таким чином, оскільки копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей щодо місцезнаходження майна боржника позивача у м. Києві, що надавало б приватному виконавцю Овсієнко А.В. підстави для накладення арешту на таке майно, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для винесення постанови про арешт коштів боржника №66960151 від 27.09.2021 щодо примусового виконання виконавчого напису №5235, виданого 25.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 18162,52 грн.

Суд вважає необхідним зазначити, що положення Закону України «Про виконавче провадження» передбачає необхідність з боку приватного виконавця під час вирішення питання щодо прийняття виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження, перевіряти наявність або відсутність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, в тому числі і пред`явлення виконавчого документу за місцем виконання. Приватний виконавець під час відкриття виконавчого провадження мав перевірити обґрунтованість підстав для вчинення виконавчих дій за виконавчим написом та заявою стягувача, мав перевірити зазначені у виконавчому написі відомості щодо місця реєстрації та проживання боржника, відомості надані стягувачем щодо місця знаходження майна боржника. Дані обставини приватним виконавцем не з`ясовані та необхідність їх з`ясування виконавцем не спростовано.

Також суд зазначає, що відсутність у Законі № 1404-VIII прямої вказівки на вчинення таких дій, жодним чином не звільняє приватного виконавця від виконання вимог закону, зокрема, приписів Закону №1404-VIII та Закону №1403-VIII, щодо прийняття ним до виконання виконавчих документів саме за місцезнаходженням майна боржника в межах відповідного округу, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність.

За правилами ч.5 ст.24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про вчинення відповідачем дій, передбачених ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що вказана у виконавчому написі №5235 від 25.08.2021 чи заяві стягувача від 14.09.2021 вих. 17/1-568/1/108 (отримана виконавцем 27.09.2021) інформація, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для вчинення виконавчих дій в межах територіального округу приватного виконавця, без перевірки останнім інформації щодо проживання боржника та місцезнаходження його майна, на яке просить стягував звернути стягнення, адже, у протилежному б випадку, допускалося б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу. Відповідно, приватному виконавцю необхідно було встановити дійсність адреси у випадку, коли документальні підтвердження її відповідності місцю проживання чи перебування майна боржника відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, з наявних у справі доказів, судом встановлено, що у даній справі відповідач неправомірно наклав арешт на кошти боржника на рахунок в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 №UA0007199, що відповідно знаходиться в м. Херсоні, за заявою стягувача, який вказав місце знаходження майна боржника у м. Києві, рахунок відкритий у банку Стягувача за кредитним договором.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15.11.2007, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наданих до справи сторонами доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та достатність в межах встановлених обставини справи та заявленими позовними вимогами позивача, суд обмежується встановленим порушенням відповідачем територіальності накладення арешту на майно боржника, відповідними обставинами та висновками суду за даною справою та приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність прийнятої відповідачем постанови від 27.09.2021 ВП № 66960151 про арешт коштів боржника, неправомірність накладення арешту на кошти на рахунку в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 , яка відповідно підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, поверненню підлягає сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни від 27.09.2021 ВП № 66960151 про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку в Філії Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ №10021/085 № НОМЕР_1 .

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни (01135, вул. В`ячеслава Чорновола, 10, оф. 91, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до апеляційного суду або до суду, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 105000000