Справа № 380/9996/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9996/20
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

29 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) 06.11.2020 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, - невиплату ОСОБА_1 в день виключення зі списків частини (04.09.2018) компенсації за не отримане речове майно;

- стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 04.09.2018 по 26.01.2019 у сумі 43555,68 гри. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМ України від 15.01.2004 №44.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 повідомила, що проходила військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України. Наказом начальника 93 прикордонного загону від 04.09.2018 року №239-ос «По особовому складу» звільнена з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та з 04.09.2018 виключена зі списків особового складу військової частини та знята з усіх видів забезпечення. Позивачка вказує, що перед своїм звільненням подала начальнику Мостиського прикордонного загону рапорт, в якому клопотала про нарахування їй грошової компенсації за неотримане речове майно. Позивачка зазначає, що повний розрахунок у зв`язку із звільненням зі служби здійснював Мостиський прикордонний загін. Стверджує, що не була обізнана з проведеними виплатами, оскільки відповідач не повідомляв її та не видав будь-яких письмових документів щодо виплат та остаточного розрахунку. 23.09.2020 позивачка звернулася до відповідача із запитом з приводу нарахованої та виплаченої грошової компенсації за речове майно. Листом №11/7654 від 15.10.2020 відповідач повідомив заявника, що виплата сум компенсації за неотримане речове майно була здійснена в січні 2019 року. Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» 26.01.2019 на банківський рахунок ОСОБА_1 поступили кошти в сумі 26249,14 грн. за призначенням платежу: «Заробітна плата, НОМЕР_3 ». Позивачка стверджує, що Мостиський прикордонний загін у день виключення її із списків військової частини не провів з нею повного розрахунку при звільненні, вважає, що період з 04.09.2018 по 26.01.2019 є періодом затримки розрахунку при звільненні з роботи; середній заробіток за цей період (144 дні) становить 43555,68 грн. Як правову підставу позовних вимог ОСОБА_1 вказує на ст.ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, Постанову КМУ від 08.02.1995 №100.

В прохальній частині позовної заяви позивачка просила суд поновити строк на звернення до суду з цією позовною заявою. В обгрунтування поважності пропуску строку звернення до суду посилалась на те, що після звільнення з військової служби не була обізнана з проведеними виплатами, і лише з листа відповідача №11/7654 від 15.10.2020, на свій запит дізналася, що виплата сум компенсації за неотримане речове майно була здійснена в січні 2019 року, а з цим позовом звернулася до суду 01.11.2020.

Суд ухвалою від 11.11.2020 відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом, в цій ухвалі суд поновив строк звернення (а.с. 17-19).

Ухвалою від 05.10.2021 року у зв`язку із зміною структури підрозділів ДПС України та реорганізацією відповідача суд замінив його на процесуального правонаступника - ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідач подав клопотання, просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду (а.с.26-27). З посиланням на судову практику Верховного Суду відповідач вказує, що строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні обмежується місячним строком з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідач зазначає, що наказом №239-ос від 04.09.2018 позивачка виключена зі списків особового складу військової частини та знята з усіх видів забезпечення з 04.09.2018 у зв`язку із звільненням зі служби, виплата компенсації за неотримане речове майно здійснена відповідачем 26.01.2019 шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача. Відповідач надав архівну відомість (а.с. 60), в підтвердження перерахування ОСОБА_1 26294,14 грн. компенсації за неотримане речове майно. Відповідач вважає, що з моменту отримання грошових коштів (26.01.2019) позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, при цьому з цим позовом звернулася до суду в листопаді 2020 року по спливу понад одного року та десяти місяців.

Позивачка скерувала суду заяви від 27.09.2021, від 11.10.2021 про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 56,59).

Вирішуючи питання про обґрунтованість позиції відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд керується такими міркуваннями:

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду у справах щодо проходження публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд в постанові від 14.07.2021 у справі №1340/4393/18 висловив правову позицію щодо строків звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі:

Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.02.2021 за наслідками розгляду справи № 240/532/20, сформулював наступні висновки:

«[…] встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.
Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
Ураховуючи викладене, висновок суду апеляційної інстанції щодо обмеження права ОСОБА_1 на звернення до суду з цим адміністративним позовом місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України та не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу в аспекті неоднозначної судової практики розгляду трудових спорів у порядку цивільного судочинства».
В цій постанові судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №806/2164/16, від 11.02.2020 у справі №420/2934/19, від 13.03.2019 у справі №813/1001/17, одночасно погоджуючись з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №815/2681/17) і від 22.01.2020 у справі №620/1982/19.

За обставин цієї справи наказом начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №239-ос від 04.09.2018 ОСОБА_1 з 04.09.2018 виключена зі списків особового складу військової частини та знята з усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням зі служби. На день виключення зі списків особового складу прикордонного загону останній не провів з ОСОБА_1 усіх розрахунків, належних такій при звільненні з військової служби.

26.01.2019 від ВЧ НОМЕР_2 на банківський рахунок позивачки поступили грошові кошти в сумі 26249,14 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк», архівною відомістю ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 12,60). Позивачка стверджує, що їй не було відомо про призначення отриманої нею виплати і лише з відповіді на її запит (лист №11/7654 від 15.10.2020) ОСОБА_1 дізналася, що отримані нею 26.01.2019 кошти були компенсацією за не отримане нею підчас проходження військової служби речове майно.

Отже, визначальною умовою для обчислення строку звернення до суду слід встановити з якого дня позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 сформував таку правову позицію:

«[…] 21. Відтак, на думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.[…]
24. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
25. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. […]
27. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. […]
32. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
33. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. […]
35. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19)».

Суд вважає, що оскільки станом на дату поступлення коштів (26.01.2019) в сумі 26249,14 грн. від ВЧ НОМЕР_2 на картковий рахунок позивачки ОСОБА_1 вже чотири місяці була звільнена зі служби та виключена з особового складу військової частини, вона розуміла або достеменно повинна була зрозуміти, що отримані нею кошти не є заробітною платою. Більше того, оскільки відповідач мав заборгованість перед позивачкою по виплаті компенсації за неотримане ним речове майно, ОСОБА_1 повинна була розуміти, що отримані нею кошти і є заборгованою компенсацією. За наявності будь-яких сумнівів з цього приводу позивачка могла і повинна була звернутися до відповідача про роз`яснення призначення отриманого нею платежу. Оскільки позивачка вдалася до такого запиту через рік та кілька місяців після отримання коштів на свій рахунок, суд погоджується з позицією відповідача про те, що ця обставина не свідчить про поважність пропуску місячного строку звернення до суду, котрий слід обчислювати з дати зарахування коштів на картковий рахунок, - тобто 26.01.2019.

У справі, що розглядається, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 01.11.2020 (матеріали позову скеровані до суду поштою, а.с. 15), відтак зі значним пропуском (1 рік 9 місяців 6 днів) визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду з дня остаточного з ним розрахунку (26.01.2019).

Твердження позивачки про те, що вона понад року не розуміла призначення отриманих нею від відповідача коштів суд вважає надуманими та такими, що не пояснюють такого тривалого пропуску строку звернення до суду з позовом у відносинах публічної служби.

Оскільки повідомлені позивачкою обставини не доводять поважності причин пропуску строку звернення до суду, підстав для поновлення цього строку немає.

Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 171 КАС України, суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відтак, позивачці відповідно до частини шостої статті 161 та частини тринадцятої статті 171 КАС України потрібно подати заяву про поновлення місячного строку звернення до адміністративного суду, вказавши поважні підстави його пропуску (відмінні від наведених при поданні позову, якщо такі є), а також довести такі обставини у встановлений КАС України спосіб.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 171, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Встановити ОСОБА_1 п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви в такий спосіб:

позивачу слід надіслати поштою чи через сервіс «Електронний суд» (режим доступу: https://id.court.gov.ua/) заяву про усунення недоліків позовної заяви (вказати номер справи та прізвище судді), до якої додати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В цій заяві позивачу слід навести обставини, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду (відмінні від оцінених судом у цій ухвалі, якщо такі є) та назвати докази, якими ці обставини підтверджуються.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на неї можуть бути подані в апеляційній скарзі на судове рішення.

Суддя Москаль Р.М.