Справа № 300/5117/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" жовтня 2021 р. справа № 300/5117/21
Позовні вимоги мотивовані тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту також постачальник), напрямом діяльності якого є "виробництво м`яса (основний)" (КВЕД 10.11), "оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами" (КВЕД 46.32) і "виробництво м`ясних продуктів" (КВЕД 10.13), уклав договір поставки від 10.08.2020 за №10/08/2020 із Товариством з обмеженою відповідальністю виробництво заморожених продуктів "Еліка" (надалі по тексту також ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка", покупець). На виконання умов такого договору ФОП ОСОБА_1 зобов`язувався поставити, а ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка" прийняти і оплатити м`ясо яловичини (надалі по тексту також товар), асортимент, кількість, умови поставки і ціна якого вказуються у специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору на підставі заявок покупця. В свою чергу, ФОП ОСОБА_1 проводиться закупівля сільськогосподарської продукції, вирощеної (виготовленої) в особистих селянських господарствах або на індивідуальних присадибних ділянках громадянами фізичними особами, які не займаються підприємницькою діяльністю. На виконання вищевказаного договору від 10.08.2020 позивачем поставлено, а ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка" здійснено перевезення товару (м`ясо яловиче) за власний рахунок відповідно до умов договору. За наслідками фактичної відпущення і переміщення товару, виписаної товарно-транспортної накладної, видаткової накладної, позивачем оформлено і подано до Державної податкової служби України податкову накладну (надалі по тексту також ПН) №1 від 29.06.2021 на загальну суму 380 000,00 гривень, в тому числі податок на додану вартість (надалі по тексту також ПДВ) 63 333,33 гривень, для її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як відзначив позивач у квитанції про зупинення податкової накладної №1 від 29.06.2021, зазначено підставу її зупинення, а саме: "коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 0201 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій". Одночасно, запропоновано надати пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. На виконання вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, позивачем 09.07.2021 направлено до відповідача 2 повідомлення №1 про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, в якому з власної позиції обґрунтував та документально підтвердив реальність здійснення господарської операції, відображеної у податковій накладній, зокрема, подано документи, які підтверджують поставку товару "м`ясо яловиче" та документи, що підтверджують матеріально-технічну базу (всього тридцять два додатки).
За доводами позивача, ФОП ОСОБА_1 подав належні пояснення і відповідні дійсні первинні документи, які були підставою для оформлення коментованої податкової накладної, та підтверджують реальність операції з постачання товару "м`ясо яловиче".
Однак відповідач 2 такі документи не взяв до уваги, а їх невідповідність, неповнота чи недостатність оскаржуваним рішенням жодним чином не обґрунтована.
У зв`язку із вказаним ФОП ОСОБА_1 просить:
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 29.06.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 20.09.2021 (а.с.61), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 24.09.2021 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.66-67).
Позивач, в свою чергу, направив поштовим зв`язком відповідь на відзив від 19.10.2021, зареєстрований в канцелярію суду 21.10.2021, в якому, поряд з іншим, вказав про відсутність зауважень контролюючого органу щодо наданих ним в суд первинних документів, а посилання на ненадання банківських виписок по особовому рахунку, платіжних доручень, чеків тощо, є необґрунтованими, зважаючи на умови розрахунку контрагентом за поставлений товар згідно договору поставки від 10.08.2020 (а.с.122-135).
Розглянувши наявні у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 з 30.05.2003 є фізичною особою-підприємцем, про що 26.12.2005 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис про проведення державної реєстрації, а також зареєстровано платником податку на додану вартість.
10.08.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як постачальником, і Товариством з обмеженою відповідальністю виробництво заморожених продуктів "Еліка", як покупцем, укладено договір поставки №10/08/2020 (а.с.15-17).
За умовами вказаного договору, в тому числі пунктів 1.1., 2.1., 2.5., 3.1.- 3.4., підпункту 4.1.4. пункту 4.1. постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити м`ясо яловичини (надалі по тексту також товар), асортимент, кількість, умови поставки і ціна якого вказуються у специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору на підставі заявок покупця.
Умови та терміни поставки товару узгоджуються сторонами і вказуються у специфікаціях на поставку окремих партій товару.
При поставці кожної партії товару (у день поставки) постачальник надає покупцеві рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, технічні паспорти на товар з відмітками про дату виготовлення та проведення випробувань (в разі, якщо проведення таких є обов`язковим), висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи.
Орієнтовна загальна ціна договору складає 1 000 000,00 гривень.
Загальна ціна товару, що поставляється у відповідності до цього договору (ціна договору) складається з сумарної вартості товару, поставленого згідно всіх специфікацій, які є невід`ємними частинами даного договору. Ціна одиниці товару і ціна партії товару вказуються у відповідних специфікаціях. Ціни за цим договором є твердими і можуть бути переглянуті тільки за взаємною згодою обох сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди.
Оплата кожної партії товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника згідно виставленого рахунка та специфікації.
Покупець здійснює оплату в порядку, визначеному у специфікаціях, але в будь-якому разі не раніше виконання постачальником обов`язків, передбачених підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. та пунктом 6.11 даного договору.
Постачальник зобов`язаний надати покупцеві податкові накладні та/або за необхідності розрахунки коригування до них, належним чином складені в електронній формі і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, визначеного пунктом 201.1 Податкового кодексу України.
Під час поставки товару ФОП ОСОБА_1 виписано видаткову накладну №ш-000002 від 29.06.2021 на товар "м`ясо яловиче на кості 1 категорії охолоджене" кількістю 5 000,000 кг загальною вартістю 380 000,00 гривень (у тому числі ПДВ 63 333,33 гривень) (а.с.18).
Згідно наявної в матеріалах справи товарно-транспортної накладної (надалі по тексту також ТТН) №ш-000002 від 29.06.2021, за допомогою транспортного засобу марки Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено перевезення вантажу "м`ясо яловиче на кості 1 категорії охолоджене" в кількості 5 000,000 кг на загальну суму товару, який перевозиться 380 000,00 гривень. Вантажовідправником виступає ФОП ОСОБА_1 , а вантажоодержувачем визначено ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка". Пункт навантаження вул. Л.Українки 6А, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, пункт розвантаження вул. Комарова, 62, с. Котлереве, Вітовський район, Миколаївська область. Автомобільний перевізник ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка", водій ОСОБА_2 (а.с.19).
Прийняття ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка" поставленого ФОП ОСОБА_1 товару засвідчується підписом уповноваженої особи і відтиском печатки ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка" на видатковій накладній №ш-000002 від 29.06.2021 (а.с.18). Такі ж реквізити містяться і на ТТН №ш-000002 від 29.06.2021 (а.с.19).
За фактом поставки товару ФОП ОСОБА_1 складено податкову накладну №1 від 29.06.2021 на загальну суму 380 000,00 гривень, в тому числі ПДВ 63 333,33 гривень (а.с.10).
Із використанням програми електронного документообігу Автоматизована система "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України (версія 2.3.7.24) ФОП ОСОБА_1 подав до ДПС України податкову накладну №1 від 29.06.2021 для її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі по тексту також ЄРПН).
На виконання такої квитанції ФОП ОСОБА_1 09.07.2021 сформовано і подано до ДПС України повідомлення №1 з поясненнями для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної із долученням копій 32-ох документів про підтвердження реальності здійснення операцій за коментованою ПН, реєстрація якої зупинена (а.с.12).
У відзиві на позовну заяву представник відповідачів підтвердив отримання 09.07.2021 повідомлення №1 від 09.07.2021 із вказаними вище копіями документів.
Дане рішення прийнято з підстав ненадання платником податків "первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних". Як додаткову інформацію зазначено: "не надано банківські виписки по особових рахунках, платіжні доручення, чеки, акт взаєморозрахунків, документи на виробничі приміщення та транспортні засоби".
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Стаття 185 ПК України визначає об`єкти оподаткування податком на додану вартість.
Так, підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Згідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту, серед іншого, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.
За приписами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець послуг, як того вимагає пункт 201.10 статті 201 ПК України, зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до пункту 17 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" за №1307 від 31.12.2015, для операцій, що оподатковуються або звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні, тобто при одночасному постачанні одному отримувачу (покупцю) як оподатковуваних товарів/послуг, так і таких, що звільнені від оподаткування, постачальник (продавець) складає окремі податкові накладні.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту також Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту також Реєстр).
Податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (надалі по тексту також платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації (пункт 2 Порядку №1246).
Як визначено у пункті 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Пунктом 13 Порядку №1246 регламентовано, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі по тексту також квитанція).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку №1246).
У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).
Як свідчать положення пункту 17 Порядку №1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Перевіряючи аргументи позивача щодо відсутності достатніх підстав для прийняття 05.07.2021 відповідачем 1 рішення (формування квитанції) про зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 29.06.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд виходить із наступних фактичних обставин.
Пунктом 201.16 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 за №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі по тексту також Порядок №1165)
За змістом пунктів 3 і 5 Порядку №1165 податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності таким ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації)
Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Відповідно до пункту 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку №1165).
Згідно вимог пунктів 10, 11 коментованого Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Так, Додатком 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено "Критерії ризиковості здійснення операцій" (надалі по тексту також Критерії).
Одним із таких критеріїв згідно пункту 1 являється відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі по тексту також - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (надалі по тексту також - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
В контексті таких підстав зупинення суд враховує пункт 2 Порядку №1165, положеннями якого визначено термін таблиці даних платника податку це зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
За змістом пункту 12 Порядку №1165 платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).
Отож, виходячи із змісту пункту 12 Порядку №1165 подання такої таблиці є правом платника податків.
За змістом рішень від 03.09.2020 та від 14.07.2021, контролюючий орган, як підставу для неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, поданих позивачем, зазначив: "не надано копій документів для підтвердження операцій по кодах товарних позицій (УКТЗЕД) з придбання та реалізації товару, наведеного у Таблиці даних платника".
Досліджуючи коментоване питання з`ясовано, що дані вказаних таблиць свідчать про зазначення позивачем у таблиці за кодом згідно "КВЕД 10.11", за кодом згідно "УКТ ЗЕД/ ДК 016-210 Державного класифікатору продукції та послуг (придбання/отримання)" і за кодом згідно: "УКТ ЗЕД/ ДК 016-210 Державного класифікатору продукції та послуг (постачання/надання):
- 10.11 "виробництво м`яса";
- 0102 "велика рогата худоба, жива";
- 0201 "м`ясо великої рогатої худоби, свіже або охолоджене".
У відповідності до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної ФОП ОСОБА_1 , згідно кодів КВЕД є 10.11 "виробництво м`яса (основний)", 46.32 "оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами" і 10.13 "виробництво м`ясних продуктів".
Не надаючи правову оцінку правовому змісту рішень відповідача 2 від 30.09.2020 і від 14.07.2021 (а.с.52, 55), в будь-якому випадку за спірною податковою накладною (№1 від 29.06.2021) позивач здійснював поставку товару, який відповідає його зареєстрованому виду економічної діяльності, зокрема, товару, що за кодом Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 є 0201 "м`ясо великої рогатої худоби, свіже або охолоджене".
Разом з тим, як уже зазначалось позивачем у таблиці даних платника податку на додану вартість згідно УКТЗЕД (придбання/отримання) товарів/послуг відображено код - 0102 "велика рогата худоба, жива".
Пояснюючи спірні обставини, позивач, надаючи копії документів, вказав, що для здійснення господарської діяльності з виробництва м`яса та подальшої його поставки ФОП ОСОБА_1 проводиться закупівля сільськогосподарської продукції, вирощеної (виготовленої) в особистих селянських господарствах або на індивідуальних присадибних ділянках громадянами фізичними особами, які не займаються підприємницькою діяльністю. Оплата проводиться при здачі-прийманні продукції, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено приймальні квитанції на закупівлю худоби, птиці та кроликів в господарствах робітників, службовців та інших громадян форми №ПК-2 від 04.06.2021 за №№21, 22, 23, 27, від 14.06.2021 за №№ 26, 28, 29, 33, 36, 39, 42, від 18.06.2021 за №№ 52, 53, 144, 145, 146, від 25.06.2021 за №№ 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163 (а.с.20-42).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу на праві власності належать адміністративно-виробничі будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснюється приймання сільськогосподарської продукції (худоби) (а.с.46).
Окрім цього, позивачем у своїй діяльності використовуються транспортні засоби та морозильні камери, свідченням чого є повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП від 23.09.2020, подане платником податків до контролюючого органу (а.с.47, 48).
За змістом наказу №2 від 01.07.2021 ФОП ОСОБА_1 затверджено штатний розпис працівників в кількості двох осіб, а саме: обвалювальника м`яса ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.49).
У матеріалах справи відсутні докази, а також обґрунтовані зауваження відповідачів, які б заперечили доводи позивача про здійснення ФОП ОСОБА_1 на постійній основі діяльності, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які відображена у таблицях даних платника податку.
Суд не спростовує того, що відповідачами у вересні 2020 року і липні 2021 року не прийнято на реєстрацію не враховано таблиці даних платника податку на додану вартість, втім посилання ДПС України у квитанції від 05.07.2021 (про зупинення реєстрації спірної накладної) на обставину "відсутності в таблиці даних платника податку на додану вартість кодів УКТЕЗД/ДКПП товару/послуги 0201" є явно некоректним і таким, що не ґрунтується на обставинах справи.
Вкотре суд наголошує, що подання відповідних таблиць в силу вимог пункту 12 Порядку №1165 є правом, а не обов`язком платника податків.
Таким чином суд вважає не обґрунтованим та безпідставним посилання відповідача у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної на відсутність кодів УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 0201 в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
В сукупності вказаного відповідачі не довели перед судом наявність обставин, які спростовують здійснення ФОП ОСОБА_1 на постійній основі діяльності, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відтак у суду відсутні підстави вважати, що операції, за результатом здійснення яких складено спірну податкову накладну за кодом УКТ ЗЕД/ ДК 016-210 Державного класифікатору продукції та послуг (постачання/надання) 0201 "м`ясо великої рогатої худоби, свiже або охолоджене", фактично не мали місце.
Обидва контролюючі органи не подали належні докази, які б достовірно й однозначно підтверджували правомірність віднесення операції, відображеної у спірній податковій накладній, до ризикових.
Суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_5 09.07.2021 сформовано і подано до ДПС України повідомлення №1 про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено із прикріпленими копіями документів (32 додатків), якими, за доводами позивача, підтверджується реальність здійснення операцій по ПН.
Відповідачі у відзиві на позов не заперечили отримання пакету документів (а.с.74-85), більшість з яких позивачем також долучено до адміністративного позову та містяться в матеріалах адміністративної справи.
Водночас, зупиняючи реєстрацію податкової накладної, контролюючим органом не визначено, які конкретно документи позивачу слід подати та/або пояснення для усунення сумнівів щодо реальності задекларованих позивачем операцій.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 за №520 (надалі по тексту також Порядок №520).
В силу правового регулювання пункту 2 Порядку №520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (надалі по тексту також - комісія регіонального рівня).
Згідно пункту 3 Порядку №520 комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
Приписами пункту 4 Порядку №520 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством (пункт 5 Порядку №520).
За нормами пункту 6 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
Комісія регіонального рівня на підставі пункту 11 Порядку № 520 приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Підставою для такої відмови контролюючим органом визначено "ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних". Як додаткову інформацію зазначено: "не надано банківські виписки по особових рахунках, платіжні доручення, чеки, акт взаєморозрахунків, документи на виробничі приміщення та транспортні засоби".
Досліджуючи висновки контролюючого органу щодо підстави для відмови у реєстрації із урахуванням відомостей у поясненні і документах, зазначених та поданих позивачем для розблокування реєстрації податкової накладної, а також враховуючи докази подані позивачем та відповідачами в ході розгляду справи, суд зазначає наступне.
Насамперед суд вважає необґрунтованими доводи відповідачів стосовно "ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних".
Як слідує із матеріалів справи досліджувані вище первинні документи (договір поставки №10/08/2020 від 10.08.2020, видаткова накладна №ш-000002 від 29.06.2021; товарно-транспортна накладна № ш-000002 від 29.06.2021; приймальні квитанції на закупівлю худоби, птиці та кроликів в господарствах робітників, службовців та інших громадян форми №ПК-2 від 04.06.2021 за №№21, 22, 23, 27, від 14.06.2021 за №№26, 28, 29, 33, 36, 39, 42, від 18.06.2021 за №№52, 53, 144, 145, 146, від 25.06.2021 за №№157, 158, 159, 160, 161, 162, 163), подані без винятку відповідачу платником податків для розблокування накладної.
Зміст таких первинних документів був достовірно відомий відповідачам станом на час прийняття оскаржуваного рішення.
Отримання таких документів жодним чином не заперечується представником відповідача 2. Отож аргументи контролюючого органу з приводу не подання платником первинних документів є безпідставними.
В частині доводів контролюючого органу щодо "не надання банківських виписок по особових рахунках, платіжні доручення, чеки, акт взаєморозрахунків, документи на виробничі приміщення та транспортні засоби", то суд зазначає слідуюче.
Пояснення позивача і матеріали справи, а саме Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.46), свідчать про наявність у власності останнього адміністративно-виробничих будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснюється приймання сільськогосподарської продукції (худоби).
Також позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.11.2019, належить транспортний засіб марки FORD модель ESCORT, державний номерний знак НОМЕР_3 , а також морозильні камери, які використовуються ФОП ОСОБА_1 у своїй діяльності, свідченням чого є також повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП від 23.09.2020, подане позивачем до контролюючого органу (а.с.47, 48).
Згідно умов договору від 10.08.2020 ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка" здійснює оплату в порядку, визначеному у специфікаціях, але в будь-якому разі не раніше виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язків, визначених підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. та пунктом 6.11 даного договору.
При цьому підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. Договору передбачає обов`язок постачальника надати покупцеві податкові накладні та/або за необхідності розрахунки коригування до них, належним чином складені в електронній формі і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, визначеного пунктом 201.1 Податкового кодексу України.
Зважаючи на те, що у реєстрації спірної податкової накладної контролюючим органом відмовлено, то виходячи із умов договору розрахунок за поставлений товар контрагентом не проведений.
Більше того, неоплата вартості товару/послуги за якою складено і подано на реєстрацію податкову накладу за приписами ПК України не є правовою підставою для відмови у реєстрації такої накладної.
На переконання суду, такі докази є належним документальним підтвердженням придбання ФОП ОСОБА_1 сільськогосподарських товарів (сировини), які були використані при заготовленні і постачанні м`яса, яке відвантажено ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка", за наслідком чого складено спірну ПН.
Належного обґрунтування не врахування таких пояснень і документів не міститься і у відзиві на позов відповідачів.
Відповідачі не навели суду жодну обставину підтверджену відповідними доказами в частині неналежності коментованих письмових доказів, які подані в суд разом із адміністративним позовом.
Наведені у відзиві твердження відповідачів зовсім не спростовують зміст господарської операції, за наслідками якої складено податкову накладну №1 від 29.06.2021.
Більше того, всі документи, оформлені в ході виконання договору поставки, які наявні в матеріалах справи, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу статей 198, 201 ПК України, частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88, спричиняють втрату такими первинними документами юридичної сили і доказовості.
Разом з тим, суд зазначає, що контролюючим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної позивача не вказано конкретної назви чи переліку документів, яких було б достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №1 від 29.06.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У випадку не конкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Будь-яка належна господарська діяльність добросовісного платника податків, особливо в сфері виробничої діяльності, передбачає постійний процес створення великого обсягу документів первинного бухгалтерського і податкового обліку, що супроводжується на різних етапах виробничого процесу по створенню кінцевого продукту як готового товару/виробу, в тому числі від закупівлі матеріалів, сировини, складових елементів, забезпечення їх транспортування до виробництва, переміщення на складах, переробка, розміщення готової продукції на складах, до оформлення договорів на реалізації, формування замовлень і транспортування кінцевому споживачу/покупцю.
При цьому, суд наголошує, що відповідачі мають доступ до електронної звітності відповідних платників особливо в розрізі контрагентів за зареєстрованими зобов`язаннями із податку на додану вартість за попередні періоди, який передує періоду, в якому подається на реєстрацію податкова накладна.
Відповідачі за кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП) можуть перевіряти відомості про переднє придбання платником податків того чи іншого товару або послугу в інших платників податку, та із таких даних, в тому числі по ланцюгу реєстрації усіх податкових накладних, формувати уяву про правову поведінку платника податків, податкова накладна якого реєструється чи зупиняється реєстрація, - в першу чергу виходячи із того, чи має місце попередня реєстрація контролюючим органом у його контрагентів/продавці податкових накладних на товар/послугу, які відповідають тому ж коду УКТ ЗЕД/ДКПП.
Відтак, ненадання платнику податків чіткої і зрозумілої вимоги (в акті індивідуальної дії) про необхідність подання саме тих документів, які, на переконання контролюючого органу, усунуть його сумніви, що слугували підставою для зупинення реєстрації податкової накладної, і наступне прийняття негативного рішення, виходячи із неподання документів, яких не має серед переліку поданих, є формою "не правової поведінки та свавілля" зі сторони суб`єкта владних повноважень, так як останній і його посадові особи в сулу вимог частини 2 статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Більше того, в частині неподаних Комісії документів, суд вказує відповідачам на наступне.
По друге, щодо договору оренди землі від 08.09.2016 і акта передавання-приймання земельної ділянки в користування від 08.09.2016, слід вказати на те, що так як вказані документи засвідчують обставину використання позивачем діяльності землі в межах Івано-Франківської області в статусі суб`єкта підприємницької, то ГУ ДПС в області в силу вимог Розділу ХІІ Податкового кодексу України контролює сплату орендної плати за землю ФОП ОСОБА_1 .
По третє, в частині повідомлень позивача про об`єкт оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, то такі як обов`язкова звітність суб`єкта господарювання подані саме до ГУ ДПС в області, і останнє зобов`язано володіти відповідною інформацію із власних реєстрів та відомчих баз даних.
По четверта, у відношенні до наказу позивача №2 від 01.07.2021 про затвердження штатного розпису працівників (двох працівників), суд відзначає, що відповідачі не заперечили перебування у трудових відносинах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із ФОП ОСОБА_1 , оскільки як ГУ ДПС в області так і ДПС України мають доступ до відповідних даних обліку податкових агентів за зобов`язаннями сплати відповідними платниками податків податку на доходи фізичних осіб при виплаті останніми доходу заробітної плати своїм найманим працівникам.
Як свідчать встановлені в суді обставини, відповідачі, приймаючи 15.07.2021 рішення про відмову у реєстрації накладної, діяли не на підставі закону, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, які маю значення для правильного вирішення питання у спірних відносинах.
Отже, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що недотримання контролюючим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо належного оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, також не є законним.
Згідно частини 2 статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Поряд з цим, суд враховує позицію, викладену у пункту 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".
Оцінюючи згадані документи - в сукупності та кожен зокрема - суд вважає, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення.
На думку суду, відповідачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження нереальності господарської операції між ФОП ОСОБА_1 і ТзОВ виробництво заморожених продуктів "Еліка", на підставі якої було складено податкову накладну №1 від 29.06.2021, а факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, в тому числі Податкового кодексу України та Порядку №1165, не доведено.
Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №1 від 29.06.2021, з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов таких висновків.
Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
При цьому суд зазначає, що Кабінетом Міністрів України 11 грудня 2019 року прийнято постанову №1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (набрала чинності 01.02.2020), якою серед іншого затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За змістом пунктів 25-26 Порядку №1165, визначено такий порядок роботи Комісії контролюючого органу.
Комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.
Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком.
Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:
- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;
- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);
- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.
Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.
Таким чином, нормами Порядку №1246 визначено компетенцію Державної податкової служби України щодо реєстрації розрахунків коригування/податкових накладних в ЄРПН на підставі рішення суду.
Враховуючи висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, складеної позивачем, та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладну №1 від 29.06.2021.
За змістом статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірну податкову накладну ФОП ОСОБА_1 є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування усіх обставин справи, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).
В даній справі суд вжив усіх заходів для витребування необхідних доказів, в тому числі з власної ініціативи (пункт 5) резолютивної частини ухвали суду від 24.09.2021.
З урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, що відповідачі не обґрунтували правомірність свого рішення від 15.07.2021.
Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.
При цьому позивач в адміністративному позову просить стягнути із відповідачів судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 540,00 гривень.
Ставка судового збору за подання фізичною особою-підприємцем до суду адміністративного позову немайнового характеру в силу вимог пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік 2 270,00 гривень).
Суд зазначає, що позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, а тому розмір судового збору, який підлягав сплаті і сплачений позивачем становить 2 270,00 гривень. А тому відсутні відстави для стягнення із відповідачів решти судового збору в розмірі 2 270,00 гривень, про які вказує позивач (а.с.8).
За приписами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини як Державної податкової служби України, яка здійснювала зупинення реєстрації податкових накладних, так із вини Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, яке необґрунтовано відмовило у реєстрації таких накладних, підлягають стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в солідарному порядку по 1 135,00 гривень з кожного.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).
Позивач в адміністративному позові вказує на орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 гривень, які очікує понести, та просить їх стягнути із відповідачів.
Відповідачі, в свою чергу, заперечили щодо стягнення судом таких витрат з відповідачів, вказуючи на обставину відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх неспівмірність.
З урахуванням відсутності в матеріалах справи належних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вирішення питання про їх відшкодування на користь ФОП ОСОБА_1 .
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №1 від 29.06.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43968084) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 135,00 гривень (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень нуль копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 135,00 гривень (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень нуль копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 Державна податкова служба України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393), Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053;

відповідач 2 Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43968084), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.