Справа № 640/683/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

26 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 640/683/20

адміністративне провадження № К/9901/30742/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Шарапи В.М.

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі за позовом Малого колективного підприємства "Мрія - 2" до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , державний реєстратор Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюта С.В., про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Мале колективне підприємство «Мрія-2» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просило:

- визнати протиправними дії Комісії з питань розгляду скарг в сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року з доповненнями до неї від 14 жовтня 2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України;

- визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 12 грудня 2019 року № 3975/5, яким задоволено скаргу ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року з доповненнями до неї від 14 жовтня 2019 року;

- зобов`язати Міністерство юстиції України відновити становище, що існувало до видачі незаконного наказу, шляхом поновлення в державному реєстрі скасованої державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 вересня 2019 року № 48504481, прийняте щодо об`єкта нерухомості з реєстраційним № 03.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Комісії з питань розгляду скарг в сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року з доповненнями до неї від 14 жовтня 2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України.

Визнано незаконним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 12 грудня 2019 року № 3975/5, яким задоволено скаргу ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року з доповненнями до неї від 14 жовтня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Міністерство юстиції України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року та закрити провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом подання документа про сплату судового збору.

20 вересня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, а 24 вересня 2021 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 06 вересня 2021 року скаржником подано документ про сплату судового збору.

З урахуванням того, що скаржником сплачено судовий збір, клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги слід залишити без розгляду.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року направлена до Верховного Суду 17 серпня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з прийняттям 04 вересня 2019 року державним реєстратором Манютою С.В. рішення №48504481, на підставі якого скасовано записи про припинення права власності (перехід права) та скасовано записи про право власності №№ 7966098, 7966141 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на магазин; скасовано записи право власності №№ 32727805 , 32727732 ОСОБА_1 на магазин та скасовано операції щодо переходу права власності Малого колективного підприємства «Мрія-2», у зв`язку з чим повернуто запис про право власності №2039898 в стан «зареєстровано» на магазин, та винесенням з огляду на зазначене Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації наказу № 3975/5 від 12 грудня 2019 року, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 вересня 2019 року № 48504481, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 1, 3 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки оскаржувані судові рішення суперечать практиці Верховного Суду.

Зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20 травня 2019 року у справі № 826/9046/16, від 13 лютого 2020 року у справі № 826/1256/17, в яких Верховний Суд дійшов висновку про те, що висновок Комісії окремо не підлягає судовому контролю і провадження у справі підлягало закриттю у цій частині позовних вимог. Суди визнали неправомірними дії Комісії щодо формування висновку, який має рекомендаційний характер, тоді як рішення по скарзі приймає Мін?юст у формі наказу Міністра юстиції.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на вищевказану судову практику, оскільки в цій справі не оскаржується висновок Комісії за результатами розгляду скарги на час виникнення спірних правовідносин.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 817/679/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/6930/19, від 04 серпня 2020 року у справі № 826/13706/17, від 05 березня 2020 року у справі № 815/1446/18, від 18 травня 2020 року у справі № 826/11738/18, від 02 липня 2020 року у справ № 826/16518/17, від 13 січня 2021 року у справі № 280/2647/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 826/16633/16; висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 520/13190/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 820/3534/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 1340/3580/18 щодо порушення правил юрисдикції, оскільки вони стосуються інших правовідносин, зокрема, щодо дотримання процедури під час розгляду скарги.

Так, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про неможливість розгляду Міністерством юстиції України скарги ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року в силу положень статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки рішення державного реєстратора Манюти С.В. № 48504481 прийнято на підставі рішення суду у справі № 495/9109/17. Суд апеляційної інстанції не надавав оцінки аргументам Міністерства юстиції України щодо правомірності спірного рішення по суті, оскільки відповідач не був уповноважений на розгляд скарги.

Окрім того, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо того, чи є державною реєстрацією на підставі судового рішення, реєстрація, яка проводиться державним реєстратором з посиланням на судові рішення, що не встановлювали набуття позивачем права власності на майно та припинення цього права за іншою особою, а також за наявності перешкод для проведення такої реєстрації, які обумовлювали відмову у проведенні державної реєстрації.

Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, а стосується виключно питання щодо наявності чи відсутності у Міністерства юстиції України права щодо розгляду поданої скарги.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Міністерства юстиції України про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги залишити без задоволення.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі за позовом Малого колективного підприємства "Мрія - 2" до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , державний реєстратор Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюта С.В., про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

3. Надіслати Міністерству юстиції України копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя С.Г. Стеценко

Суддя В.М. Шарапа