Справа № 440/11768/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 жовтня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/11768/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 15.12.2020 за №2515 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах та не зарахування до стажу роботи періоду з 10.04.1998 по 16.05.1998 на ВАТ «Полтавський завод газорозподільних ламп»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на пільгових умовах, з 15.12.2020 із зарахуванням до стажу роботи періоду з 10.04.1998 по 16.05.1998 на ВАТ «Полтавський завод газорозподільних ламп».

Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 29 вересня 2021 року за вх. №59500/21.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: документа про сплату судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) (номер рахунку - UA4016712, код за ЄДРПОУ - 37959255, отримувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача)) або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Роз`яснено позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копія ухвали суду від 04 жовтня 2021 року вручена позивачу 12 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

13 жовтня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору №0.0..1 від 13.10.2021 у розмірі 908,00 грн. та заяву про уточнення адміністративного позову.

До цієї заяви також додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивач не може визначити точну дату отримання відповіді від відповідача, оскільки заяву позивач подавав через сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, який працював з обмеженнями на період дії карантинних обмежень. Вказує, що після отримання рішення 14.01.2021 звернулась за правовою допомогою до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а потім до місцевого загальну суду для встановлення факту належності ОСОБА_1 довідки про підтвердження пільгового стажу роботи. Також зазначає, що були певні труднощі при через карантинні обмеження в зв`язку з пандемією, що створили перешкоди позивачеві для звернення до суду. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин.

Оцінюючи доводи заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, предметом позову в даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15 грудня 2020 року №2515 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах.

Інша позовна вимога є похідною, як обраний позивачем певний спосіб захисту його права.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вказане рішення надіслано позивачу листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31 грудня 2020 року №1600-0215-8/.

У позові позивач не зазначає іншої дати отримання ним рішення відділу призначення пенсії (Київський район) Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15 грудня 2020 року №2515 разом із супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31 грудня 2020 року №1600-0215-8/.

Натомість, у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що після отримання оскаржуваного рішення позивач звернувся за правовою допомогою 14 січня 2021 року, що свідчить про те, 14 січня 2021 року позивач дізнався про порушення права.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 28 вересня 2021 року, а отже позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Верховний Суд зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє доводи позивача про те, що на спірні відносини не поширюється строк звернення до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур.

Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №473/2236/17.

Зазначаючи, що для звернення до адміністративного суду позивачу необхідно було отримати рішення місцевого загальну суду про встановлення факту належності ОСОБА_1 довідки про підтвердження пільгового стажу роботи, яке набрало законної сили 12 квітня 2021 року, позивач не зазначає жодних причин, які перешкодили їй звернутися до адміністративного суду після 12 квітня 2021 року у межах шестимісячного строку звернення, встановленого законом, тобто до 14 липня 2021 року, та у період з 15 липня 2021 року до дати фактичного звернення позивача до суду до 28 вересня 2021 року, а також не надає суду жодних доказів існування обставин, що унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення позивачем процесуальної дії у визначений законом строк, та до 28 вересня 2021 року.

Щодо посилання позивача на обставину запровадження в Україні карантину, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поновленню лише за наявності двох умов:

1) якщо причини його пропуску є поважними;

2) вказані причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.

Таким чином, виходячи з наведених законодавчих приписів, сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, сам по собі факт запровадження на території України карантину не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки не перешкоджав позивачу вчасно звернутися до суду з позовом, враховуючи, що позивач проживає у м. Полтаві, у якому знаходиться й Полтавський окружний адміністративний суд.

У поданій заяві позивачем не зазначено, яким чином та які саме обмеження, запроваджені Кабінетом Міністрів України під час дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вплинули на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки зазначені позивачем у заяві обставини не є об`єктивно непереборними, повністю залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, не пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, частиною 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на те, що судом визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич