Справа № 350/1396/21
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1396/21
Номер провадження 2-а/350/19/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Юречко Т.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4572221 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії ЕАО №4572221 від 02.08.2021 року в справі адміністративне правопорушення, прийнятою інспектором УПП у Івано-Франківській області капралом поліції Савіцькою М.Г., його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови, він 01.08.2021 року в 23 год. 55 хв. в м.Івано-Франківськ по вул.Івасюка,11 керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу інформаційно-вказівного знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» , а саме зі смуги, яка вказує рух ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п.8.4.г ПДР України «Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у вказаний день, він дійсно керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вул.Івасюка в м.Івано-Франківську і був зупинений працівником УПП в Івано-Франківській області Савіцькою М.Г., яка заявила, що він порушив вимоги дорожнього знаку «Напрямки руху по смугах», зазначених суцільними лініями горизонтальної дорожньої розмітки і допустив порушення ПДР України, що він категорично заперечив.

Не зважаючи на його пояснення про те, що він жодного адміністративного правопорушення не вчиняв, так як на даному відрізку дороги наявна тільки суцільна подвійна серединна лінія (горизонтальна дорожна) розмітка, а будь-які суцільні лінії смуг руху відсутні, інспектор УПП не реагувала, і не надала жодних доказів порушення ним Правил дорожнього руху та відповідно підтвердження його вини у їх порушенні, а в подальшому через 20 хв. сказала, що буде приймати відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення, не роз`яснюючи йому прав, регламентованих вимогами ст.268 КУпАП, в тому числі і право на захист, та повідомила, що він може продовжувати рух, так як адмінпостанову буде направлено поштою на адресу його проживання.

Розгляд справи відбувся у його відсутності, поліцейська неправомірно вказала, що він відмовився від підпису, оскільки при складанні спірної постанови він не був присутній і дана постанова була направлена йому поштою.

У судове засідання позивач не прибув, направив суду заяву, в якій заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву та оптичний диск відео фіксації. Зі змісту даного відзиву вбачається, що відповідач вважає вимоги позивача безпідставними. Так, 02.08.2021 екіпажем УПП в Івано-Франківській області, під час несення служби в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка, було виявлено транспортний засіб «Volkswagen Polo» н.з НОМЕР_1 , водій якого під час руху не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме, із смуги яка дозволяє рух на перехресті виключно ліворуч, здійснив рух прямо чим порушив п.8.4 «г» ПДР України. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Відповідач виявив адміністративне правопорушення, яке вчинив позивач, а саме: не виконання вимоги наказового дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах» та здійснив рух прямо, розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення, виніс законну постанову на підставі фактично отриманих даних. Таким чином, інспектором не порушено вимоги ст. 245, 280 КУпАП при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинене останнім адміністративне правопорушення. В ході розгляду справи відповідачем на місці, позивач ознайомившись із відео-доказом моменту правопорушення, з метою уникнення адміністративної відповідальності намагається заперечити щодо факту вчинення ним порушення. Однак, в наявності є диск із відео, на якому вбачається момент порушення ПДР позивачем. Дане відео повністю спростовує усі доводи позивача щодо його невинуватості, та в свою чергу підтверджує наявність складу адміністративного правопорушення в діях останнього. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Розглянути справу у відсутності представника відповідача.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст.245, 246 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до постанови серії ЕАО №4572221 в справі про адміністративне правопорушення, прийнятої інспектором УПП у Івано-Франківській області капралом поліції Савіцькою М.Г. 02.08.2021 року о 00:22:13, ОСОБА_1 01.08.2021 року о 23:55:34 в м.Івано-Франківськ по вул.Івасюка,11 керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу інформаційно-вказівного знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» , а саме зі смуги, яка вказує рух ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п.8.4.г ПДР України «Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків», за що його визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддано штрафу у сумі 340 гривень (а.с.7). В постанові вказано, що ОСОБА_1 від отримання копії та підпису відмовився.

Позивач стверджує, що керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , він жодного адміністративного правопорушення не вчиняв, так як на даному відрізку дороги наявна тільки суцільна подвійна серединна лінія (горизонтальна дорожня) розмітка, а будь-які суцільні лінії смуг руху відсутні.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сама по собі оскаржувана постанова, без інших належних та допустимих доказів, не підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.4. ґ ПДР України інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Знак 5.16 підрозділу 5 розділу 33 "Напрямки руху по смугах", показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, не надав жодних належних та допустимих доказів.

Посилання відповідача на долученим ним відеозапис не підтверджують викладені у оскаржуваній постанові обставини та не спростовують посилання позивача на дотримання ним вимог ПДР України.

З долученого до матеріалів справи відповідачем відеозапису моменту вчинення правопорушення, який судом було досліджено безпосередньо в судовому засіданні вбачається, що такий ведеться на реєстратор патрульного автомобіля, який рухається в потоці автомобілів. Перед перехрестям дійсно встановлений дорожній знак 5.16 який дозволяє рух прямо з крайньої правої смуги руху. Натомість з вказаного відеозапису неможливо беззаперечно встановити, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 рухався прямо та перетнув перехрестя саме з крайньої лівої смуги руху, оскільки патрульний автомобіль в цей момент знаходився позаду ще одного автомобіля, який рухався у крайній правій смузі руху, а відео не охоплює саме той момент коли позивач наблизився до перехрестя. На відео зафіксовано, відсутність розмітки на даному відрізку дороги, що також поза розумним сумнівом не представляє можливим визначити положення керованого позивачем автомобіля на проїзній частині в момент проїзду перехрестя.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Таким чином, вина особи має бути підтверджена сукупністю належних та допустимих доказів, які кожен окремо та у взаємозв`язку між собою поза розумним сумнівом підтверджують обставини викладенні у постанові, натомість таких доказів за наслідками розгляду даного спору суб`єктом владних повноважень не надано.

Крім того, суд зазначає, що надані відповідачем суду на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відеозаписи не відповідають вимогам електронного доказу.

Як вбачається зі змісту зазначеного відеозапису, якість зображення не дозволяє ідентифікувати номер транспортного засобу, який здійснює перетин перехрестя.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, наданий відповідачем відеозаписи на DVD-диску підпадають під визначення електронного доказу, встановлене ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.

Разом з тим, шляхом огляду змісту DVD-диску, який вкладено представником відповідача в конверт з паперу формату А-4, та скріплений скобами, судом встановлено, що на двох відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису.

Наданий суду відеозапис, що містяться на наданому відповідачем DVD-диску не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

Що стосується посилань позивача на порушення його прав з боку інспектора при винесенні відносно нього постанови, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно ст. 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналогічні за змістом приписи містяться у пункті 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, де зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, в тому числі, правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова складена об 00:22:13, 02.08.2021 року на місці зупинки транспортного засобу. З постанови вбачається, що особа, стосовно якої вона винесена відмовилася від отримання її копії. Проте позивач стверджує, що постанова в його присутності не складалася і її копія йому не вручалась, відповідно він і не міг підписати дану постанову та ознайомитись із її змістом.

З врахуванням того, що на відео з нагрудної камери поліцейської, не зафіксовано процедури винесення оскаржуваної постанови, а фіксування розмови поліцейської з позивачем закінчено о 00:19:23, тому суд приходить до переконання, що пояснення позивача, про те що оспорювана постанова складена у його відсутності відповідають дійсності, а внесення інспектором в постанову відомостей про те, що особа відмовилася від отримання її копії є незаконними. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст.ст. 247, 251, 268, 279, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції. Зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення не було здійснено з дотриманням порядку розгляду справи без участі особи яку притягнуто до відповідальності.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 286 ч.3 КАС України передбаченого, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною і скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у відповідність до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Питання про судові витрати суд вирішує у вдповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.73, 77, 121, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4572221 від 02.08.2021 року в справі адміністративне правопорушення, прийняту інспектором УПП у Івано-Франківській області капралом поліції Савіцькою М.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя: