Справа № 440/7628/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 р. Справа № 440/7628/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 (суддя І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 , повний текст складено 15.02.21) по справі № 440/7628/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Полтавській обл.), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо не розгляду поданої ним заяви від 30.04.2020 з додатками, про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі Закон №565-ХІІ (на сьогодні втратив чинність)) в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо повернення поданої ним заяви від 25.11.2020 з додатками, про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону №565-ХІІ в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;

- зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській обл. повторно прийняти документи, подані ним та надіслати у 15-денний строк до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі постанова КМУ №850) у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо відсутності розгляду по суті заяв ОСОБА_1 від 27.04.2020 та від 25.11.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Зобов`язано ГУ ДФС у Полтавській обл. розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 27.04.2020 та від 25.11.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ № 850.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Полтавській обл. подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДФС у Полтавській обл. зазначило, що відповідно до порядку затвердженого постановою КМУ №850 право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача вже після звільнення зі службу у податкової міліції , а тому відповідач не був зобов`язаний повідомляти позивача про наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги.

Наголошувало, що ГУ ДФС у Полтавській обл. 27.04.2020 не отримувало заяви ОСОБА_1 щодо надання йому одноразової грошової допомоги, а його твердження щодо наявності скриньки ГУ ДФС у Полтавській обл. для вхідної кореспонденції вважає неправдивими, оскільки відповідач зазначеної скриньки не має, доказів на підтвердження наявності скриньки позивачем надано не було. Показання свідка у суді першої інстанції відповідач вважає недоцільними , оскільки вони ґрунтувалися на припущеннях.

Апелянт наполягає , що позивач звернувся із заявою 25.11.2020 з пропуском трирічного строку встановленого постановою КМУ № 850, отже відсутні підстави для її задоволення.

Зазначив, що висновки викладені у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 28.05.2019 по справі №333/2646/17, від 12.07.2019 по справі №1640/2293/18, від 20.01.2020 по справі №922/416/19, від 24.05.2018 по справі №911/810/17.

За результатами апеляційного розгляду ГУ ДФС у Полтавській обл. просило скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

19.08.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Полтавській обл.

06.10.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Полтавській обл. призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.10.2021 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що обставини неведені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності та були спростовані під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Згідно з наказом ГУ ДФС у Полтавській обл. від 26.04.2017 №109-о "По особовому складу" майора податкової міліції ОСОБА_1 (М-184901), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ сектору викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління ГУ ДФС у Полтавській обл. звільнено зі служби у податковій міліції 28.04.2017 в запас через хворобу.

30.04.2020 позивач звернувся в ГУ ДФС у Полтавській обл. із заявою від 27.04.2020 /а.с. 17/ про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з набуттям інвалідності під час проходження служби в податковій міліції (друга група інвалідності) та додав до цієї заяви: довідку МСЕК про результати визначення у ОСОБА_1 ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; копію додатку до акта огляду МСЕК; копію сторінок свідоцтва про хворобу; копію паспорта та ідентифікаційного коду.

ГУ ДФС у Полтавській обл., на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, відповіді за результатами розгляду вказаної заяви не надано.

25.11.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ДФС у Полтавській обл. зі заявою (вхід №369/ДНЗ від 27.11.2020) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з набуттям інвалідності під час проходження служби в податковій міліції /а.с. 18/. До заяви додав ідентичний пакет документів, що й до заяви від 30.04.2020.

11.12.2020 листом №3/210/16-97-07 ГУ ДФС у Полтавській обл. повідомило позивача, що він звільнений зі служби у податковій міліції 28.04.2017, інвалідність йому встановлено з 10.05.2017, тобто після звільнення зі служби в податковій міліції та повного розрахунку. Крім того, в листі зазначено, що трирічний термін, протягом якого ОСОБА_1 міг пред`явити вимоги щодо сплати грошової допомоги, сплинув 10.05.2020. Таким чином, у ГУ ДФС у Полтавській обл. відсутні підстави для направлення до ДФС України наданих до заяви документів щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з цим управління повернуло їх заявнику без реалізації.

Позивач, вважаючи такі дії ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо нерозгляду його заяв відповідно до приписів постанови КМУ №850 протиправними, звернувся до суду із позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності нерозгляду заяв позивача, проте, позивачем належними та допустимими доказами доведена обґрунтованість позовної заяви.

Зважаючи на наявність підстав для розгляду заяв позивача щодо проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській обл. розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 27.04.2020 та від 25.11.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю та прийняти рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ № 850, та буде гарантією того, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що предметом спору по даній справі є бездіяльність ГУ ДФС у Полтавській області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 27.04.2020, від 25.11.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ-2 Податкового кодексу України ( далі ПК України).

Статтею 356 ПК України ( в редакції чинній на час звільнення позивача) визначений правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Таким чином, ст. 23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Відповідно до абз. 3 п. 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «про міліцію», зберігається та здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію»

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), яким встановлено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

За змістом п. 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із заявами (рапортом) до ГУ ДФС України в Полтавській обл. з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги, надавши всі необхідні документи.

Листом від 11.12.2020 №3/210/16-97 ГУ ДФС в Полтавській обл. подані позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги повернуто позивачу з підстав пропуску останнім трьохрічного строку звернення з такою заявою.

Враховуючи вище зазначені правові норми та обставини справи колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання розглянути заяви по суті.

Посилання апелянта на не отримання заяви позивача з доданими документами від 27.04.2020 та відсутності доказів здачі їх відповідачу, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, оскільки факт залишення пакету документів у скриньку ГУ ДФС у Полтавській обл. підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 , наданими в судів першої інстанції. Тобто колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту здачі позивачем документів до ГУ ДФС в Полтавській обл. 30.04.2020, як наслідок відсутності факту пропуску позивачем строку звернення за призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду висловлену в постановах від 28.05.2019 по справі №333/2646/17, від 12.07.2019 по справі №1640/2293/18, від 20.01. 2020 №922/416/19, від 24.06.2018 по справі №911/810/17 колегія суддів вважає помилковою, оскільки дана справа стосується інших правовідносин ніж зазначені у постановах зазначених відповідачем в апеляційній скарзі.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 440/7628/20 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 28.10.21.