Справа № 380/1163/21
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 жовтня 2021 року

Київ

справа №380/1163/21

адміністративне провадження №К/9901/27109/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. (далі - Суд), розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 380/1163/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 09.08.2021, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 380/1163/21.

18.10.2021 до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до завершення розгляду Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою ОСОБА_2 від 31.08.2021 про визнання такими, що не відповідають частині першій статті 8, частинам першій, третій, п`ятій статті 17, частинам другій, третій статті 22, частинам першій, другій статті 24, частинам першій, четвертій, п`ятій статті 41, частині першій статті 46, частині першій статті 58, статті 64, частині першій статті 126, частині першій статті 129 Конституції України (є неконституційними), положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI у частині поширення їх дії на Закон № 1697, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

На думку заявниці, клопотання, обмеження максимального розміру пенсії працівникам прокуратури, встановлене оспорюваними нормами, порушують її права на власність та на соціальний захист, гарантовані частинами першою, четвертою, п`ятою статті 41, частиною першою статті 46 Конституції України, а також суперечить іншим нормам Осинового Закону України, а саме: частині першій статті 8, порушуючи принципи верховенства права, частинам першій, третій, п`ятій статті 17 щодо забезпечення соціального захисту громадян України, у тому числі працівників правоохоронних органів, які здійснюють захист суверенітету та територіальної цілісності України; частинам другій, третій статті 22; частинам першій, другій статті 24 щодо вірності конституційних прав та свобод, заборони привілеїв чи обмежень.

Отже, на переконання заявниці, предмет конституційної скарги стосується правовідносин, з приводу яких до касаційної скарги звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, тому вважає, що касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не може бути розглянута до вирішення Конституційним Судом України за конституційною скаргою ОСОБА_2 .

Вирішуючи заявлене клопотання, Суд дійшов наступного висновку.

За правилами пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Висновки щодо застосування вищезгаданої норми процесуального права неодноразово висловлювались Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16.10.2019 у справі №800/330/17 (провадження №11-509заі19), відповідно до яких, з огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

При цьому, до процесуальних повноважень суду належить зупинення саме провадження у справі, а не касаційного провадження. Правових норм, які б регламентували процедуру зупинення касаційного провадження у справі КАС України не містить.

Зміст сформульованого заявником вимог клопотання, у ньому порушується питання про зупинення саме касаційного провадження у цій справі.

Разом з тим, Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 152 Конституції України, з якою кореспондуються положення статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Частиною 3 цієї ж статті Основного Закону України встановлено, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку, а встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Крім того, слід зауважити, що розгляд справи у суді касаційної інстанції має свої особливості, зокрема, з огляду на обсяг повноважень касаційного суду, який відповідно до частин першої, другої статті 341 КАС України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, при цьому, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Тобто, ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 від 31.08.2021 про визнання такими, що не відповідають частині першій статті 8, частинам першій, третій, п`ятій статті 17, частинам другій, третій статті 22, частинам першій, другій статті 24, частинам першій, четвертій, п`ятій статті 41, частині першій статті 46, частині першій статті 58, статті 64, частині першій статті 126, частині першій статті 129 Конституції України (є неконституційними), положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI у частині поширення їх дії на Закон № 1697, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не матиме впливу на норми матеріального права, які були застосовані судами попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, та правильність застосування яких належить перевірити Верховному Суду під час касаційного розгляду цієї справи, і не зумовлює зміну правової регламентації спірних правовідносин у законодавстві, чинним станом на час виникнення останніх, а отже й зупинення провадження у даному конкретному випадку не можна вважати виправданим і таким, що є необхідним за цих обставин.

Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки з наведених заявницею обґрунтувань не вбачається наявності обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи судом касаційної інстанції до ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 236, 248, 355, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 380/1163/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Безвенко