Справа № 320/8082/21
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

12 липня 2021 року м. Київ Справа № 320/8082/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2017 по 09.06.2021;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2017 по 09.06.2021.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу положень частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, згідно з приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено протиправною, на його думку, бездіяльністю відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.08.2017 по 09.06.2021, а саме: грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 11210,93 грн та індексації грошового забезпечення у сумі 58978,09 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що виплату індексації грошового забезпечення у сумі 58978,09 грн здійснено позивачу 10.06.2021 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 в адміністративній справі 320/7843/20, а виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 11210,93 грн - 11.03.2021 на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 в адміністративній справі 320/7850/20.

Таким чином, строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 11210,93 грн, слід обраховувати з 12.03.2021 (наступний день за днем здійснення виплати вказаної грошової компенсації).

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 07.07.2021, тобто з порушенням місячного строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині цих позовних вимог.

Разом з тим заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

При цьому у позовній заяві позивач стверджує, що строк звернення до суду з даним позовом ним не пропущено.

Так, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012, позивач зазначає, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Разом з тим вказані доводи не приймаються судом до уваги, оскільки встановлений Кодексом законів про працю тримісячний строк є строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

У свою чергу строки звернення до адміністративного суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною п`ятою якої встановлено місячний строк для звернення до суду у справах цієї категорії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.03.2021 в адміністративній справі № 820/3313/17.

Суд також звертає увагу позивача на положення частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено обов`язок позивача долучати до позовної заяви документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивачем заявлено у позовній заяві одну позовну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" 15.12.2020 № 1082-IX, при зверненні до суду з даним позовом розмір судового збору повинен складати 908,00 грн.

Разом з тим позивачем до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору та зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В силу положень статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), який спрямований на захист ветеранів війни шляхом, зокрема, надання пільг, переваг та соціальних гарантій, ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

У свою чергу перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, закріплений у статті 12 Закону № 3551-XII.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 в адміністративній справі № 240/8644/20 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 в адміністративній справі № 545/1149/17, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з порушенням Військовою частиною НОМЕР_1 строку проведення повного розрахунку з позивачем при його звільненні з військової служби.

Таким чином, пред`явлений до Військової частини НОМЕР_1 позов спрямований на захист прав позивача як військовослужбовця щодо отримання належних сум при звільненні з військової служби, а відтак не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку; оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Харченко С.В.