Справа № 420/6296/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6296/20
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року (суддя Єфіменко К.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 11.12.2020) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача у вигляді неповідомлення позивача про проведення перевірки, ненадання документів, які є підставою для проведення перевірки, не залучення позивача при проведенні перевірки, не надання акту за результатами перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 15.03.2019 року, внаслідок якої виписані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога від 05.07.2019 року №165962-51 на суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що оплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 311 750,66 грн., суми штрафної санкції 78 107,67 грн., пені 60 445,46 грн. та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 25 979,22 грн., штрафна санкція 6 494,81 грн., пеня 5 037,12 грн.;

- скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі акту перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 15.03.2019 року, внаслідок яких була виписана податкова вимога від 05.07.2019 року №165962-51 на суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що оплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 311 750,66 грн., суми штрафної санкції 78 107,67 грн., пені 60 445,46 грн. та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 25 979,22 грн., штрафна санкція 6 494,81 грн., пеня 5 037,12 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 11.05.2020 року №№, , .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням в частині задоволення позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на не повне встановлення обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині оскарження та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апелянт/відповідач, спираючись на висновки акту перевірки, що стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, наполягає на необґрунтованості позовних вимог, доводи яких спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Позивачка надіслала до апеляційного суду заперечення (відзив) на апеляційну скаргу, у якому зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС Україна неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справа розглянута апеляційним судом за їх відсутністю. При цьому колегія суддів враховує, що за клопотанням та заявою представника позивачки адвоката Карпова І.О. апеляційний суд вже двічі (15.09.21 та 22.09.21) відкладав розгляд зазначеної справи. Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення (відзиву) на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 3 липня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 (колишнє прізвище ОСОБА_2 ) укладено кредитний договір №0, відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 103 700 доларів США строком до 03.07.2028 року зі сплатою 12,5 % річних.

В подальшому Банк право вимоги за Кредитним договором відступив ТОВ "Кей-Колект".

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов погашення кредиту ТОВ "Кей-Колект" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 3 липня 2014 року у справі №1527/18745/12 позов ТОВ "Кей-Колект" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Кей-Колект" заборгованість за кредитом 755 933,44 грн., що по курсу НБУ станом на 01.12.2009 року становить 94 636 доларів США, заборгованість за відсотками 29 199,88 грн., що по курсу НБУ станом на 01.12.2009 року становить 3 655,56 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 624,42 грн., що по курсу НБУ станом на 01.12.2009 року становить 78,17 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 86,28 грн., що по курсу НБУ станом на 01.12.2009 року становить 10,80 доларів США. Всього 785 844,02 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ "Кей-Колект" про зміну умов кредитного договору відмовлено (а.с. 104 з/б, 105).

12 вересня 2017 року ТОВ "Кей-Колект" (Кредитор) уклало з ОСОБА_1 (Боржник) договір про припинення зобов`язання відступного (а.с. 105 з/б, 106), відповідно до якого Сторони за цим Договором дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань Боржника, які виникай на підставі Кредитного договору із всіма змінами та виконали його шляхом передачі Боржником Кредитору суми відступного до 12.09.2017 р. (п. 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2 якого відступним за Даним Договором є грошові кошти у гривневому еквіваленті 28 000 доларів США, що за курсом долара США, станом на 07.09.2017 року дорівнює 740 880,00 грн.

Пунктом 2.1 цього договору обумовлено, що з дати отримання Кредитором грошових коштів у гривневому еквіваленті 28 (двадцять вісім тисячу 00) доларів США, що за Курсом долара США станом на 07.09.2017 дорівнює 740 880,00 грн., але може бути змінено внаслідок зміни Курсу долара США станом на дату здійснення платежу, припиняються зобов`язання, які визначені Кредитним договором, Кредитор анулює залишок боргу за Кредитним договором.

Розпорядження про анулювання боргу вступає в силу з дати отримання Боржником повідомлення про анулювання боргу. Дата отримання повідомлення підтверджується підписом Боржника на такому повідомленні або повідомленням про вручення поштового відправлення.

Того ж дня ОСОБА_1 виконала умови цього Договору, що підтверджено копією квитанції №77 від 12.09.2017 року на суму 28 000 доларів США, (728 243,68 екв. в гривнях) (а.с. 107).

Також, 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 під підпис отримала лист ТОВ "Кей-Колект" від 12.09.2017 року вих.№U-8791-734601 (а.с. 74), яким товариство повідомило про анулювання боргу та нагадало, що на підставі Кредитного договору №0 від 03.2007 року станом на 12.09.2017 року за нею обліковується кредитна заборгованість у сумі 99 732,37 долари США, що за курсом НБУ станом на 08.09.2017 року складає 2 593 359,07 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 66 636,00 доларів США, що за Курсом долара станом на 08.09.2017 рогу складає 1 732 748,10 грн.; та заборгованість по процентам 33 096,37 доларів США, що за Курсом долара станом на 08.09.2017 року складає 860 610,97 грн.

ОСОБА_1 повідомлено, що анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, та попереджено про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (а.с. 74).

3 січня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області, на виконання вимог підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 ПК України, на підставі доповідної записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Мамая Ю.В. від 20.12.2018 №І239/11/15-32-13-05 видало наказ №4 про проведення документально позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань декларування доходу, отриманого платником податку у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року з 22 лютого 2019 року тривалістю 10 робочих днів.

Зазначений наказ разом з повідомленням від 03.01.2019 року №2/13-05 були надісланий платнику податків рекомендованим повідомленням, яке повернуто контролюючому органу за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 64-66).

Відповідно до вищезгаданого наказу головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 , на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 ПК України, у період з 22.02.2019 року по 07.03.2019 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік.

За результатами перевірки складено акт від 15.03.2019 року №428/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що ОСОБА_1 в 3-му кварталі 2017 року отримала дохід у розмірі 1 732 748,10 грн., як додаткове благо (ознака 126) у вигляді анулювання (прощення) заборгованості, та в порушення вимог:

- підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 статті 179, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України не подала декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік по строку 1 травня 2018 року;

- підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 статті 179, пункту 171.2 (б) статті 171, підпунктів 179.1 та 179.7 статті 179 ПК України, не сплатила до бюджету податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування по строку 1 серпня 2018 року у сумі 311 750,66 грн.

- пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 171.2 (б) статті 171, підпункту 179.7 статті 179, пункту 16 підрозділу 10 розділу XX ПК України, не сплатила до бюджету податкового зобов`язання з військового збору по строку 1 серпня 2018 року у сумі 25 979,22 грн.

Висновки акта перевірки щодо порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на інформації, наданій ТОВ "Кей-Колект" про анулювання боргу.

На підставі зазначеного акту 11 травня 2019 року відповідачем відносно позивача були винесені оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення:

- №, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. за платежем: податок на доходи фіз осіб, що спл фіз особами за результатом річного декларування (а.с. 46);

- №, яким визначено загальну суму грошового зобов`язання у розмірі 389 688,27 грн. за платежем: податок на доходи фіз осіб, що спл фіз особами за результатом річного декларування, з якої 311 750,66 грн. основного зобов`язання та 77 937,61 грн. штрафних санкцій (311 750,66 х 25%) (а.с. 47);

- №, яким визначено загальну суму грошового зобов`язання у розмірі 32 474,03 грн. за платежем: військовий збір, з якої 25 979,22 грн. основного зобов`язання та 6 494,81 грн. штрафних санкцій (25 979,22 х 25%) (а.с. 48).

З матеріалів справи вбачається та не спростовується позивачкою, що 15 березня 2019 року контролюючий орган рекомендованим відправленням надіслав ОСОБА_1 акт від 15.03.2019 року №428/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , яке було повернуто відправнику за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 61, 62).

Прийняті податкові повідомлення рішення були надіслані позивачці 17 травня 2019 року та також повернуті контролюючому органу за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 50-52).

У зв`язку з несплатою грошового зобов`язання контролюючим орган надіслав платнику податків податкову вимогу від 05.07.2019 року №165962-51 (а.с. 17), отримавши яку ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача у вигляді неповідомлення позивача про проведення перевірки, ненадання документів, які є підставою для проведення перевірки, не залучення позивачки при проведенні перевірки, не надання акту за результатами перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 15.03.2019 року, внаслідок якої виписані податкові повідомлення-рішення від 11.05.2019 року та податкова вимога від 05.07.2019 року суд першої інстанції дійшов висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом на адресу позивачки належним чином надсилалися повідомлення, наказ, акт та податкове повідомлення-рішення.

Оскільки ГУ ДПС в Одеській області рішення суду першої інстанцій в цій частині не оскаржує, суд апеляційної інстанції зазначені висновки рішення суду першої інстанції не перевіряє.

Задовольняючи позов в частині скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції вважав, що контролюючим органом порушено порядок проведення перевірки (відсутність податкової перевірки як юридичного факту), тому дійшов висновку, що наслідки такої перевірки у вигляді оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу є неправомірними.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що з дати початку проведення перевірки (22.02.2019) до дати складання акту перевірки (15.03.2019) минуло більше 10 днів, що перевищує тривалість перевірок, встановлених пунктом 82.1 статті 82 ПК України. При цьому, контролюючим органом рішення про продовження перевірки не приймалося.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом помилково ототожнюється дата закінчення податкової перевірки та дата складання акту перевірки.

Так, відповідно до пункту 82.2 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 робочих днів для інших платників податків.

Разом з тим, пунктом 86.4 статті 86 ПК України визначено, що акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Як вбачається з акту перевірки, перевірка позивачки була проведена з 22.02.2019 року по 07.03.2019 року, тобто перевірка тривала 10 робочих днів, що відповідає приписам пункту 82.2 статті 82 ПК України.

Акт перевірки складено 15 березня 2019 року на п`ятий робочий день з дня, що настав за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку, що відповідає приписам пункту 86.4 статті 86 ПК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення контролюючим органом терміну проведення перевірки не підтверджується обставинами справи, а тому прийняте на їх підставі рішення суду є необґрунтованим.

Водночас, надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_1 , які були задоволені судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Одним із конституційних обов`язків громадян України є обов`язок кожного сплачувати податки й збори в порядку і розмірах, встановлених Законом, а також щорічно подавати до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому Законом (стаття 67 Конституції України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 вказаного Кодексу загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до таких додаткових благ віднесено основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощену (анульовану) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. При цьому, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З матеріалів справи безспірно вбачається, що позивачка у липні 2007 року отримала в банку кредит в сумі 103 700 доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 3 липня 2014 року у справі №1527/18745/12 встановлено, що станом на 1 грудня 2009 року заборгованість ОСОБА_1 по основної сумі кредиту становить 755 933,44 грн., що по курсу НБУ станом на 01.12.2009 року становить 94 636 доларів США.

З абзацу другого пункту 1.1 договору про припинення зобов`язання відступного від 12.09.2017 року вбачається, що станом на 12 вересня 2017 рову загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 127 732,37 доларів США, з яких 94 636,00 доларів CША заборгованість по основній сумі кредиту.

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 анульовано заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 66 636,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.09.2017 рогу складає 1 732 748,10 грн.

Доводи позивачки про те, що рішенням суду у справі №1527/18745/12 встановлено її заборгованість за кредитним договором у розмірі 755 933,44 грн., яку було погашено, що підтверджується квитанцією №77 від 12.09.2017 року, колегія суддів вважає хибними, такими, що спростовуються умовами підписаного нею договору про припинення зобов`язання відступного від 12.09.2017 року. При цьому позивачкою не надано суду доказів зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що кредит, розрахунки та заборгованість до нього, а також відступні, що були сплачені позивачкою за згаданою квитанцією №77 обліковувалися в доларах США.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що анульована (прощена) ОСОБА_1 сума кредиту (основна сума боргу у розмірі 66 636,00 доларів США, що за Курсом долара станом на 08.09.2017 рогу складало 1 732 748,10 грн.) за кредитним договором №0 від 03.07.2007 року (1 732 748,10 грн. 800 грн.) є доходом, в розумінні ПК України, з якого вона повинна була сплатити податок на доходи фізичних осіб.

За таких обставин підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 11.05.2019 року № не вбачається.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Незважаючи на те, що ТОВ "Кей-Колект" у повідомлені про анулювання боргу повідомило позивачку про необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та відобразити його у річній податковій декларації, ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до податкового органу не подала.

Згідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України не подання декларації, передбаченої цим Кодексом тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів вважає правомірним винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення від 11.05.2019 року №.

Щодо застосування до позивачки грошового зобов`язання за платежем "військовий збір" з застосуванням штрафних санкцій, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 28.12.2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 1 січня 2015 року, внесено зміни до п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Так, платниками збору є особи, визначені пункту 162.1 статті 162 ПК України. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статті 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування доходу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПК України, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст.176 цього Кодексу.

Отже, отримання позивачкою доходу у вигляді додаткового блага є належною підставою для нарахування грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав і для скасування податкового повідомлення-рішення від 11.05.2019 року №.

Щодо застосованих до позивачки штрафних санкцій в розмірі 170 грн., то слід зазначити, що відповідно до пункту 179.1 статі 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) у відповідності до цього Кодексу.

Згідно із підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України не подання декларації, передбаченої цим Кодексом тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

У зв`язку з вищезазначеним колегія суддів вважає правомірним винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 12.12.2019 року №.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка не довела апеляційному суду наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень, в той же час встановлено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та в межах владних повноважень, а прийняті ним оспорювані рішення відповідають критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, апеляційна скарга ГУ ДПС в Одеській області підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити повністю.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати.

Ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 11.05.2020 року №, №, №.

В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року.