Справа № 420/15012/21
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення від 07.05.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Юридичного департаменту Одеської міської ради, в якій просила (з урахуванням уточнень): визнати рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58031306 від 07.05.2021 року прийняте державний реєстратором Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іваном Миколайовичем - незаконним та скасувати його; зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради прийняти нове рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 101 в частині адреси нерухомого майна: замість АДРЕСА_1 , правильно зазначити АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 07.05.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер № 101), у якій, зазначивши всі обставини, вказала, що існують підстави для внесення виправлень у запис про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер № 101), загальною площею 85,1 кв. м., житлова площа 41 кв. м., а саме неправильно зазначена адреса нерухомого майна: замість АДРЕСА_1 , правильна адреса АДРЕСА_1 . 07.05.2021 року рішенням № 58031306 від 07.05.2021 року державного реєстратора прав на нерухоме майна Єременко Івана Миколайовича було відмовлено у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що зазначене рішення прийняте з порушенням діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення від 07.05.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що 07.05.2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту розглянув заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 45478493 від 07.05.2021 року для внесення змін до запису про право власності за номером 27254362 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 (щодо виправлення технічної помилки) та встановив, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Державний реєстратор Департаменту керуючись ст.26 Закону, Порядку прийняв правомірне рішення № 58031306 від 07.05.2021 року про відмову у державній реєстрації у внесенні змін до запису про право власності за номером 27254362 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути вказану справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

07.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності за номером 27254362 розділу Державного реєстру речових драв на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, в якій просила виправити помилку допущену при реєстрації права власності та відкритті розділу об`єкта нерухомого майна, а саме виправити адресу об`єкта нерухомого майна відповідно до правовстановлюючого документу: АДРЕСА_1 , замість вказаного: АДРЕСА_1 .

Для проведення державної реєстрації змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 подала до Юридичного департаменту Одеської міської ради надані наступні документи: заява ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відміткою адреси: АДРЕСА_1 , довідка 07/65001-552 від 12.07.2018 року, видана ОД ПАТ «Укрпошта» про резервування в реєстрі поштового обслуговування поштової адреси: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна № 1 від 23.07.2018 року, виданий ТОВ «АНАЛОГ БТІ ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ЗЕМЛЕУСТРІЙ»; технічний паспорт № 02-0286 від 23.07.2018 року, виданий ТОВ «АНАЛОГ БТІ ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ЗЕМЛЕУСТРІЙ»; рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-4543/2008.

Державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович за результатами поданих документів встановив, що до заяви про державну реєстрацію речових прав № 29316185 від 24.07.2018 року заявником не було надано державному реєстратору документу, з якого вбачається присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна створеного в результаті виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна - 48/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - як того вимагав п.54 Порядку (в редакції станом на 22.06.2018 року).

В зв`язку з цим, Державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович прийшов до висновку про неможливість встановити наявність технічної помилки під час проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного Державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович прийняв рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58031306 від 07.05.2021 року, яким вирішено відмовити у внесенні змін до запису про право власності за номером 27254362 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч.8 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Позивач зазначає, що реєстрація права власності ОСОБА_1 , яка була проведена державним реєстратором житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена з порушенням Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, майно належне ОСОБА_1 надбало неіснуючу адресу - АДРЕСА_1 , і всі подальші дії ОСОБА_1 для виправлення відповідно до Закону цієї помилки перетворились в замкнуте коло, неможливість зарезервувати нову адресу в зв`язку з тим, що треба ввести в експлуатацію 4,5 кв. м незареєстрованої частини будинку, в свою чергу неможливість ввести в експлуатацію 4,5 кв. м незареєстрованої частини будинку в зв`язку з тим, що неіснуюча адреса: АДРЕСА_1 , не може бути зазначена як інформація про місцезнаходження об`єкту.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що набуваються на підставі договору за умови його поновлення, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права. У разі подання стороною договору заяви про виключення з Державного реєстру прав відомостей про поновлення договору державний реєстратор виключає такі відомості з Державного реєстру прав і після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права, похідного від права власності, припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру прав відомостей про поновлення договору до закінчення строку дії договору, за умови його поновлення після закінчення строку дії договору, державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. Заява про державну реєстрацію припинення речового права на земельну ділянку, похідного від права власності, незалежно від наявності чи відсутності відомостей про поновлення договору може бути подана в будь-який час до припинення такого права.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Відповідно до п.12 Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів. У разі коли відомості Державного земельного кадастру про власників, користувачів земельної ділянки, перенесені з державного реєстру земель, містять неповну або неточну інформацію, що унеможливлює ідентифікацію особи, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав надсилає відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 89, ст. 3598), повідомлення в електронній формі державному кадастровому реєстраторові про уточнення інформації в Державному земельному кадастрі, в якому зазначається виключний перелік відомостей, що є неповними або неточними. Доступ до відомостей Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів забезпечується за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним реєстром документів здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Мін`юстом разом з Мінрегіоном. Державний реєстратор у разі наявності в нього паперових носіїв інформації (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації.

Позивач зазначає, що маючи намір на розподіл домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі на різні об`єкти нерухомості ОСОБА_1 отримала Висновок від 23.07.2018 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна - 48/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що за технічними показниками 48/100 часток об`єкту можуть бути виділені в натурі, при цьому експерт посилався на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2008 року по справі № 2-4543/2008, на витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «ОМБТІ та РОН» від 27.04.2010 року номер витягу 25987701. Експертом зазначено у висновку, що склад новоутвореного об`єкта та його адреса зазначається - АДРЕСА_1 .

24.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про державну реєстрацію права власності частки нерухомості до державного реєстратора, надавши для реєстрації наступні документи: довідку № 07/65001-552 від 12.07.2018 року ОД ПАТ «Укрпошта», висновок від 23.07.2018 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, видавник ТОВ «АНАЛОГ БТІ ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ЗЕМЛЕУСТРІЙ», технічний паспорт № 02-0286 від 23.07.2018 року видавник ТОВ «АНАЛОГБТІ ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ЗЕМЛЕУСТРІЙ», рішення суду у справі № 2-4543/2008 від 01.12.2008 року видавник Київський районний суд м. Одеси.

На підставі цих документів державним реєстратором Бондаром О.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42289464 від 30.07.2018 року про реєстрацію за ОСОБА_1 приватної власності в розмірі частки 1/1 житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.п.18-20 Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. У разі надходження відповідно до цього Порядку відомостей з Державного земельного кадастру про відсутність в останньому відомостей про земельну ділянку державний реєстратор за зазначеним у заяві кадастровим номером за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав приймає виключно рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. У разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. У разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. За наявності зареєстрованих речових прав на такий об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб`єктів цих прав до відповідного відкритого розділу. Під час проведення державної реєстрації права спільної власності на земельну ділянку щодо одного із співвласників у разі наявності у відомостях Державного земельного кадастру, отриманих відповідно до цього Порядку, відомостей про право спільної власності на земельну ділянку із зазначенням усіх співвласників, перенесених з державного реєстру земель, державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією права спільної власності щодо одного із співвласників також переносить відомості про інших співвласників на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу в Державному реєстрі прав. Перенесення відомостей про кожного із співвласників на земельну ділянку у випадку, передбаченому абзацом третім цього пункту, здійснюється виключно за відсутності у Державному реєстрі прав відомостей про перехід права власності відповідного співвласника до третьої особи. У разі наявності в отриманих відповідно до цього Порядку відомостях Державного земельного кадастру, крім відомостей про право власності на земельну ділянку, перенесених з державного реєстру земель відомостей про інші речові права, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав також переносить такі відомості з Державного земельного кадастру про речові права на таку земельну ділянку, про суб`єктів зазначених прав до відповідного відкритого розділу. У разі коли відкриття розділу у Державному реєстрі прав здійснюється у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб`єктів цих прав щодо об`єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об`єктів нерухомого майна, які об`єднуються, до відповідних розділів, відкритих на кожний з новостворених об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, зміни правонабувача речового права, похідного від права власності, строку дії такого речового права, а також зміни обтяжувача, особи, в інтересах якої встановлено обтяження речових прав, чи зміни умов обтяження проводиться державна реєстрація таких змін, при цьому дата та час державної реєстрації речових прав, обтяжень речових прав залишаються незмінними.

Як вже було зазначено вище, для проведення державної реєстрації змін до запису про право власності щодо виправлення адреси об`єкта нерухомого майна заявником було надано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відміткою адреси: АДРЕСА_1 , довідку № 07/65001-552 від 12.07.2018 року ОД ПАТ «Укрпошта» про резервування в реєстрі поштового обслуговування поштової адреси: АДРЕСА_1 , висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна № 1 від 23.07.2018 року ТОВ «АНАЛОГ БТІ ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ЗЕМЛЕУСТРІЙ», технічний паспорт № 02-0286 від 23.07.2018 року ТОВ «АНАЛОГ БТІ ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ЗЕМЛЕУСТРІЙ», рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-4543/2008.

Державний реєстратор в свою чергу встановив, що до заяви про державну реєстрацію речових прав від 24.07.2018 року заявником не було надано державному реєстратору документу про присвоєння адреси об`єкта нерухомого майна створеного в результаті виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна - 48/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як того вимагав п.54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції станом на 22.06.2018 року).

В зв`язку з цим, на думку суду, державний реєстратор прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість встановити наявність технічної помилки під час проведення державної реєстрації права власності 30.07.2018 року за ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, зі змісту наданих матеріалів вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній власності, а тому виправлення помилки, допущеної під час внесення відомостей про речові права щодо такого об`єкта нерухомого майна до Державного реєстру прав, здійснюється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Тобто, Державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що відповідач безпідставно прийняв рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58031306 від 07.05.2021 року.

За таких обставин, рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58031306 від 07.05.2021 року, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременком Іваном Миколайовичем, є обґрунтованим та законним.

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Таким чином, у суду відсутні підстави зобов`язувати Юридичний департамент Одеської міської ради прийняти нове рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 101 в частині адреси нерухомого майна, замість АДРЕСА_1 , правильно зазначити АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Юридичного департаменту Одеської міської ради (пл. Думська, 1, м. Одеса, 65026, ідентифікаційний код 26302537) про визнання незаконним та скасування рішення від 07.05.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко