Справа № 495/7314/21
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/7314/21
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 жовтня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючої - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась 03 вересня 2021 року до суду з позовною заявою до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою №03/09-21 від 11.05.2021 року Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради на неї було накладено штраф в розмірі 6800,00 грн. за «порушення правил торгівлі пивом, алкогольними слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами», що передбачено ч.2 ст.156 КУпАП.

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що зазначена вище постанова є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Так, позивачка ОСОБА_1 працює продавцем продовольчих товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 та при укладенні трудового договору її було ознайомлено з Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, нормами яких встановлено заборону продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, яким не виповнилось 18 років. Однак зазначеними вище Правилами встановлено обов`язок продавця тютюнових виробів отримати (вимагати) у покупця документ, що засвідчує його вік виникає тільки у разі виникнення сумніву щодо досягнення покупцем 18 річного віку. Як зазначає позивачка ОСОБА_1 , 16 березня 2021 року, приблизно о 13:00 годині, в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зайшли двоє хлопців, на вигляд 20-25 років, що не викликало у неї сумніву у досягнення ними повноліття. Ці молоді хлопці купили пачку сигарет «Давідофф», вийшли з магазину, а через 10-15 хвилин в магазин зайшли два інспектори з цими хлопцями, які оголосили позивачці, що вона продала сигарети неповнолітнім. Поліцейські не питали у хлопців паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, сказали хлопцям, що вони можуть іти і ті пішли з магазину. Під час складання адміністративного протоколу, як зазначає позивачка ОСОБА_1 , їй не було роз`яснено її права, не надано можливості надавати пояснення, не видано копію протоколу про адміністративне правопорушення (хоча в протоколі зазначено, що вона її отримувала), також у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які інші докази її вини та покази будь-яких свідків.

Оскільки оскаржувану постанову №03/09-21 від 11.05.2021 року позивачка ОСОБА_1 не отримувала, про її існування дізналася лише 12.08.2021 року, отримавши SMS-повідомлення від державного виконавця про заблоковану банківську картку, копію оскаржуваної постанови позивачка ОСОБА_1 отримала лише 25 серпня 2021 року, позивачка просить:

- визнати причини пропуску строку для оскарження постанови №03/09-21 від 11.05.2021 року, винесеною Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради поважними та поновити строк для її оскарження;

- визнати протиправною та скасувати постанову №03/09-21 від 11.05.2021 року, винесеною Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак в поданому до суду адміністративному позові зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання представник Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради не з`явився, проте надав на адресу суду відзив, згідно якого просив розглядати справу за його відсутності та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивачки є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, посилання та доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що чинне законодавство зобов`язує перевіряти документи покупця, що посвідчують його вік під час продажу тютюнових виробів лише у разі виникнення сумніву щодо досягнення покупцем 18-річного віку є хибним, адже положеннями ч.2 ст.156 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає саме за продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18-річного віку. Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що інспектором Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області під час складання адміністративного протоколу не було роз`яснено її права, позбавлено її права надавати пояснення, не надання їй копії протоколу не підтверджені жодними доказами та не можуть заслуговувати на увагу, оскільки підтверджуються її підписами у протоколі. Окрім того, на адресу позивачки неодноразово надсилались поштові повідомлення про дату та час розгляд справи адміністративною комісією. Також представник відповідача зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.48 КАС України позов пред`явлений до неналежного відповідача, адже Адміністративна комісія Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради не є суб`єктом владних повноважень та є колегіальним органом, метою якого є реалізація функцій Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради у сфері забезпечення законності, правопорядку, охорони прав і свобод, законних інтересів громадян міста Білгород-Дністровського, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами письмові докази та пояснення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч. 1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573010 від 16.03.2021 року, 16.03.2021 року біля 13:00 години, громадянка ОСОБА_1 , являючись реалізатором магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , реалізувала неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пачку сигарет марки «Davidoff Beach» вартістю 51 грн., тим самим порушила правила торгівлі.

Поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області дії позивачки ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.2 ст.156 КУпАП.

Факт продажу позивачкою ОСОБА_1 сигарет марки «Davidoff Beach» неповнолітньому ОСОБА_2 підтверджується також копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

Також з матеріалів справи вбачається, що на адресу місця реєстрації позивачки ОСОБА_1 неодноразово направлялись повідомлення про необхідність з`явлення на засідання адміністративної комісії, однак поштові повідомлення були повернуті з відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Постановою №03/09-21 адміністративної комісії виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 11.05.2021 року було визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн..

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змінами та доповненнями), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі Закон №481/95- ВР).

За правилами статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі Порядок №790).

Пунктом 5 Порядку №790 визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

На виконання п. 1 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За визначенням ч. 1 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради),статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Частиною першою статті 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами КАС України, відповідно до змісту яких суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573010 від 16.03.2021 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 була ознайомлена з датою, місцем та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається, що позивачці ОСОБА_1 були роз`ясненні її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, про що свідчить її підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що працівниками поліції було дотримано вимог чинного законодавства щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та у подальшому Адміністративною комісією виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, якою позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що під час складання адміністративного протоколу їх не було надано право надавати пояснення та їй не були роз`яснені її права не заслуговують на увагу.

Твердження позивачки ОСОБА_1 , що вік покупця ОСОБА_2 не викликав у неї сумніви теж не беруться до уваги, адже той факт, що він є неповнолітнім підтверджується копією його паспорта, яка міститься в матеріалах справи та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП пов`язана лише з фактом продажу тютюнових виробів неповнолітній особі, що мав місце 16.03.2021 року.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких вищенаведених обставин можна зробити висновок, що Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради було дотримано принципів правомірної адміністративної поведінки. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена на підставі та за результатом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю постанова є законною та обґрунтованою.

Окрім того, суд погоджується з твердженнями представника Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, що адміністративний позов пред`явлений до неналежного відповідача, що теж є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, адже відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Отже, Адміністративна комісія Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради не є суб`єктом владних повноважень та є колегіальним органом, метою якого є реалізація функцій Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради у сфері забезпечення законності, правопорядку, охорони прав і свобод, законних інтересів громадян міста Білгород-Дністровського, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова №03/09-21 від 11.05.2021 року була винесена за відсутності позивачки ОСОБА_1 , проте вона була надіслана рекомендованим листом на адресу позивачки, окрім того, позивачці ОСОБА_1 достеменно було відомо, що відносно неї було складено адміністративний протокол та де і коли він буде розглядатися. Належних та допустимих доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом позивачкою не надано, тому в частині визнання поважними строку для звернення до суду з позовною заявою та поновлення строку для оскарження зазначеної вище постанови слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, і відповідно до ч. 2, 3 даної статті жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

При таких обставинах, з наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідачем прийнята постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дослідженням матеріалів, що мають доказове значення у справі.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 , оскільки у задоволенні позовних вимог позивачки відмовлено у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 156, 251, 256 КУпАП, ст.ст. 3, 9, 10, 11, 73, 77, 90, 242, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.10.2021 року.

Суддя: