Справа № 344/15996/21
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/297/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кузнєцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Любчик Сергій Романович до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування індивідуального акта - постанови серії ЕАО №4854733 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати індивідуальний акт - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 , зазначає, що керуючи транспортним засобом Ford Fusion номерний знак НОМЕР_1 , 03.10.2021 о 14:02:56 год. в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 56, здійснив поворот, при цьому перетнув подвійну горизонтальну лінію розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За це порушення інспектором УПП в Івано-Франківській області, І батальйону І роти лейтенантом поліції Ілемським Віталієм Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 винесена інспектором УПП в Івано-Франківській області, І батальйону, ІІ роти, лейтенантом поліції Ілемським В.І. без повного, всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи.

Щодо обставин інкримінованих йому дій та складення поліцейським оскаржуваної постанови серії ЕАО №4854733 вважає, за необхідне зазначити, що підставою для притягнення особи дії адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення.

Однак, позивач зазначає, що самої події адміністративного правопорушення у його діях не було і не могло бути, виходячи з такого: 03.10.2021 близько 14 год. позивач, керуючи автомобілем марки Ford Fusion номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Незалежності в м. Івано-Франківську в напрямку від вул. Бандери до вул. Шухевичів. Коли він переїхав з лівої смуги на праву і зупинився, то до нього на патрульному автомобілі під`їхали поліцейські, які ствердили, нібито він своїм автомобілем здійснив поворот, при цьому перетнув подвійну горизонтальну лінію розмітки 1.3.

Зі змістом постанови серії ЕАО №4854733 позивач не згідний, оскільки подвійну горизонтальну лінію розмітки не перетинав, жодних вимог ПДР України не порушив, то жодних правових підстав складати щодо нього оскаржувану постанову у поліцейського не було.

Позивачу не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови згідно із ст. 289 КУпАП. Крім цього, зазначає, що поліцейський не надав можливості подати письмові пояснення з приводу складання постанови серії ЕАО №4854733.

Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Позивач вважає, що у поліцейських були відсутні жодні підстави, підтверджені належними доказами, про порушення ним 03.10.2021 п. 8.5.1 ПДР, у зв`язку з чим було складено оскаржувану постанову.

Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі; про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України під 07.11.2015 №1395, оскільки значною мірою ґрунтується на припущенні. В цілому це свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та її доведеність допустимими доказами, на підтвердження порушення з його боку Правил дорожнього руху України. Неналежне обґрунтування за відсутності будь-яких доказів послужило підставою для притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач звертає увагу суду на те, що, крім порушення норм матеріального права, пов`язаних із притягненням його до адміністративної відповідальності за відсутності підстав для цього, при складанні оскаржуваної постанови було порушено й норми процесуального права, що виразилось у не роз`ясненні йому прав, передбачених законом, і ненаданні можливості надати письмове пояснення з приводу інкримінованого правопорушення (а.с.1-6).

11 жовтня 2021 року позов надійшов до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями переданий головуючій Кіндратишин Л.Р. (а.с.14-15)

13 жовтня 2021 року ухвалою прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16).

28 жовтня 2021 року через канцелярію суду подано відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що 03.10.2021 інспектор взводу № 2 роті 1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Ілемський Віталій Іванович разом зі своїм напарником під час патрулювання у м. Івано-Франківську близько 14 год. 02 хв. помітили транспортний засіб Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого здійснив поворот при цьому перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.3. чим порушив пункт 8.5.1 ПДР України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Працівники поліції підійшли до водія, представились відповідно до вимог частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформували водія про причину зупинки, а саме невиконання вимоги дорожньої розмітки 1.3 та порушення п.8.5.1 ПДР України.

Після виконання вимог, передбачених статтею 18 та статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених підпунктами (а), (б), (г) пункту 2.1 ПДР. Водієм виявився позивач, який виконав законну вимогу поліцейського, пред`явивши вищевказані документи.

Відповідно до статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, старший лейтенант поліції Ілемський В.І., як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у статті 222 КУпАП, в тому числі за частиною першою статті 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону далі -УПП Івано-Франківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Ілемським В.І. Після оголошення про початок розгляду справи позивача ознайомлено з його правами, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, старшим лейтенантом поліції Ілемським В.І. після розгляду адміністративної справи, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідач зазначає, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт порушення ПДР позивачем був виявлений інспектором, який з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності постанову серії ЕАО № 4854733 від 03.10.2021 є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

28.10.2021 представником позивачем - адвокатом Любчиком С.Р., подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задоволити (а.с.36).

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розглянути справу без її участі. (а.с.34)

Враховуючи наведене, суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі долучених до справи доказів та у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.10.2021 о 14:08:17 год. в м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 96, керуючи транспортним засобом здійснив поворот, при цьому перетнув подвійну горизонтальну лінію розмітки 1.3., чим порушив п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, та порушив ч.1 ст.122 КУпАП, за що накладено штраф у розмірі 340 грн.

При цьому у постанові серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 відсутній підпис ОСОБА_1 у п.8 постанови, про те, що йому права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП роз`яснено, та у п.9 - про те, що копію постанови отримано, чи про відмову від її отриманні, щоб мала бути зафіксовано інспектором ( у випадку відпови правопорушника) (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, передбачає адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, та передбачає санкцію у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до розділу 34 ПДР "Дорожня розмітка" пункту 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху;

У постанові зазначено про порушення пункту 8.5.1 ПДР - горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху, наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч вказаним положенням, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Отже, суд дійшов висновку, що враховуючи викладені позивачем обставини в позові, матеріали справи та з вище наведеного беззаперечно не вбачається, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, відповідачем не було пред`явлено доказів скоєння позивачем правопорушення, як це передбачено нормами КУпАП.

З врахуванням досліджених доказів суд не має підстав для беззаперечного висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону, і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, адже позивач вказує, що йому не роз`яснено права та обов`язки, та не надано можливість надати письмові пояснення з приводу інкримінованих дій, він категорично заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, а доказів, які б підтвердили факт вчинення такого відповідачем суду не надано.

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають задоволенню, із скасуванням судом оскаржуваної постанови та закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 454 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАО №4854733 від 03.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень, що винесена інспектором батальйону 1, роти 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Ілемським Віталієм Івановичем, закривши провадження у справі.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: Любчик Сергій Романович, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Юності, буд.23, с. Микитинці, Івано-Франківська міська територіальна громада.

Рішення складено в повному обсязі 28.10.2021.

Суддя Кіндратишин Л.Р.