Справа № 640/16406/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А У Х В А Л А
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., за результатами судового розгляду в адміністративній справі за позовом
акціонерного товариства «Українська залізниця»
до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.
про визнання бездіяльності протиправною,
за участю представника позивача та представника відповідача, представника третьої особи
Із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, якою було переглянуто ухвалу суду про повернення позовної заяви та направлено позов для продовження розгляду, на вирішення суду передано наступні позовні вимоги:
- визнати неправомірною бездіяльність, яка полягає в незнятті арештів з грошових коштів AT «Укрзалізниця» по виконавчому провадженню ВП № 65323614, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 65365075;
- усунути порушене право AT «Укрзалізниця» шляхом скасування постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06 травня 2021 року про арешт коштів AT «Укрзалізниця» та про стягнення виконавчого збору, в межах виконавчого провадження ВП № 65323614, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 65365075.
Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок неправомірних дій та бездіяльності виконавчого органу.
За результатами розгляду справи судом встановлено підстави для постановлення окремої ухвали.
Згідно ч. 1 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Згідно ч. 4 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Згідно ч. 5 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Згідно ч. 6 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Згідно ч. 7 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.
Згідно ч. 7 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Так, за результатами розгляду цієї справи судом було виявлено порушення законодавства та чинного нормативно-правового акту, а тому наявні підстави для постановлення окремої ухвали, з направленням її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність та незаконність прийнятих виконавчим органом постанов про стягнення виконавчого збору та арешт коштів, оскільки відповідач таким чином порушує законні права та інтереси товариства, з огляду на наступне.
Крім того, представник позивача звертає увагу, що вказана вище ухвала підлягає негайному виконанню в день її прийняття, тобто 09 березня 2021 року, а її копії направленні для виконання до всіх банківських установ, які визначенні в ухвалі та в яких відкритті рахунки AT «Укрзалізниця».
Представник позивача зауважує, що встановлена Печерським районним судом міста Києва заборона здійснювати стягнення грошових коштів з AT «Укрзалізниця» на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. , розповсюджується на накладення арешту чи списання грошових коштів в рамках виконавчого провадження ВП № 65323614.
Таким чином, за твердженнями представника позивача враховуючи вищезазначене виконавчі дії, вчинені державним виконавцем, були здійсненні не у спосіб та порядок передбачений законодавством України, бездіяльність щодо незняття арештів з рахунків товариства є незаконною, як і бездіяльність в питанні розгляду скарги AT «Укрзалізниця».
Зазначені обставини можуть призвести до передчасного стягнення з AT «Укрзалізниця» значної суми грошових коштів на користь третьої особи - підприємства, щодо якого визнано недійсним договір, який фактично був підставою для надання йому статусу стягувача в спірному виконавчому провадженні, а тому вони мають бути визнанні неправомірними.
За результатами розгляду справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов акціонерного товариства «Українська залізниця» до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. про визнання бездіяльності протиправною задоволено частково; визнано неправомірною бездіяльність, яка полягає в незнятті арештів з грошових коштів AT «Укрзалізниця» по виконавчому провадженню ВП № 65323614, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 65365075; скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06 травня 2021 року про арешт коштів AT «Укрзалізниця», в межах виконавчого провадження ВП № 65323614, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 65365075; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Абзацом 2 пункту 8 вказаної вище Інструкції встановлено, що державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Постанова про стягнення виконавчого збору від 06 травня 2021 року № 65323614, яка оскаржується в цій справі була зареєстрована як виконавчий документ в автоматизованій системі виконавчого провадження.

В постанові про стягнення виконавчого збору від 06 травня 2021 року № 65323614 в пункті 3 резолютивної частини вказано: «Постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення».

Відтак, можна зробити однозначний висновок, що після прийняття цієї постанови, державний виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження за цією постановою не пізніше наступного дня, в межах якого і вчиняти подальші дії, спрямовані на її виконання, чого в даному випадку зроблено не було.

Вказане вище, свідчить про порушення відповідачем вимог чинного законодавства, застосування неоднакового підходу під час прийняття постанов та про протиправну бездіяльність відповідача щодо не відкриття окремого виконавчого провадження на виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка була зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Якщо державний виконавець вважав, що відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору є передчасним до завершення основного виконавчого провадження щодо стягнення боргу, у нього були відсутні підстави для зазначення, що дана постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документа та для реєстрації в автоматизованій системі, як виконавчого документу, та він мав можливість примати таку постанову аналогічно, як було вчинено із постановою для стягнення витрат виконавчого провадження, без вказівки, що вона є виконавчим документом. Такий неоднаковий підхід до прийнятих постанов призвів в подальшому до ситуації, коли був накладений один арешт за двома виконавчими документами.

Так, 06 травня 2021 року в межах зазначеного виконавчого провадження відділом було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 13 750 000,00 доларів США (USD) та 99 771 657, 12 грн

При цьому, з аналізу зазначено вище, судом встановлено, що вказаною вище постановою окрім накладення арешту на кошти, визначені наказом виданим Господарським судом міста Києва № 910/21454/17 від 21 грудня 2020 року, було також накладено арешт на кошти визначені постановою про стягнення виконавчого збору у розмірі: 1 250 000,00 доларів США (USD) та 9 070 132,89 грн.

Судом встановлено, що у межах одного виконавчого провадження № 65323614 одночасно на виконанні перебувало два виконавчих документа: 1. Наказ господарського суду № 910/21454/17 від 21 грудня 2020 року та 2. Постанова про стягнення виконавчого збору № 65323614 від 06 травня 2021 року.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив суду, що за кожним виконавчим документом відкривається окреме виконавче провадження та неможливим є виконання одним виконавчим провадження кількох виконавчих документів до їх зведення в одне провадження. Проте, в даному випадку відбулась ситуація, коли при наявності двох виконавчих документів (наказ суду та постанова про стягнення виконавчого збору), арешт був накладений на кошти за обома цими виконавчими документами однією постановою про арешт в межах одного виконавчого провадження.

При цьому, в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника № 65323614 від 06 травня 2021 року вказано назву лише одного документу, який підлягає примусовому виконанню « № 910/21454/17 від 21 грудня 2020 року», постанова про стягнення виконавчого збору № 65323614 від 06 травня 2021 року як виконавчий документ не вказана, але арешт на суму коштів виконавчого збору оскаржуваною постановою накладений, хоча дана постанова є окремим виконавчим документом, і відповідно арешт на її виконання повинен був прийматись окремо, за наявності законних підстав для цього.

Тобто, у державного виконавця були відсутні підстави для арешту коштів на суму виконавчого збору однією постановою із основним боргом, при наявності окремого виконавчого документу щодо виконавчого збору.

Із доводами відповідача про те, що були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження за цією постановою та накладення окремого арешту до закінчення виконавчого провадження суд не може погодитись у зв`язку з тим, що постанова про стягнення виконавчого збору відповідачем самостійно визначена виконавчим документом та самостійно була зареєстрована автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ, а тому не пізніше наступного дня в такому випадку державний виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження.

Суду не відомі підстави, з яких державний виконавець в одному виконавчому провадженні постанову про стягнення виконавчого збору виносить окремим виконавчим документом, натомість постанови про стягнення витрат виконавчого провадження виносить і іншому порядку, не зазначаючи її виконавчим документом.

За таких обставин, враховуючи п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повинен був застосувати однаковий підхід до постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, або винести їх в межах виконавчого провадження № 65323614, без вказівки, що дані постанови є виконавчими документами, без реєстрації в автоматизованій системі як виконавчих документів, з подальшим накладенням арешту однією постановою на кошти основного боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, або, в разі зазначення цих постанов виконавчими документами, з реєстрацією в автоматизованій системі, відкрити на їх підставі окреме нове виконавче провадження, в межах якого вчиняти подальші дії щодо цих виконавчих документів - відповідних постанов. Натомість, державним виконавцем був застосований неоднаковий підхід до цих постанов, одна винесена, як виконавчий документ, інша ні.

За таких обставин, суду невідомі причин, за яких нове виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не було відкрито ні наступного дня, ні на час розгляду справи в суді, хоча така постанова прийнята та зареєстрована як виконавчий документ, які підлягають за загальним правилом примусовому виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що в даному випадку, службовими особами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була здійснена протиправна бездіяльність, яка виразилась у не відкритті не пізніше наступного окремого виконавчого провадження на виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом, що призвело до неправомірно накладення арешту на кошти визначені такою постановою.

Крім цього, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року по справі № 757/10733/21-к, задоволено клопотання старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0001331, шляхом заборони здійснювати перерахування та/або списання та/або стягнення грошових коштів або будь-які інші фінансові операції за кредитними договорами, укладеними між ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Південна залізниця», правонаступником яких є АТ «Українська залізниця», та ПАТ «Промінвестбанк» на користь компанії ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П., будь-яких інших осіб, органами ДВС, будь-якими іншими особами будь-яких сум за будь-якими судовими рішеннями та/або рішеннями будь-яких органів та/або кредитними договорами, на грошові кошти АТ «Укрзалізниця», які знаходяться на розрахункових та поточних рахунках, відкритих у банківських установах. Вказана ухвала підлягає негайному виконанню в день її прийняття.

Відтак, відповідач та третя особа не звернули уваги на те, що дана ухвала наклала заборону не лише на стягнення грошових коштів, а і на будь-які інші фінансові операції за кредитними договорами, …. будь-яких інших осіб, органами ДВС, будь-якими іншими особами будь-яких сум за будь-якими судовими рішеннями та/або рішеннями будь-яких органів та/або кредитними договорами, на грошові кошти АТ «Укрзалізниця».

Згідно ч.1 ст. 56 «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Тобто, арешт коштів позивача беззаперечно є одним із елементів звернення стягнення на кошти позивача.

Проте, з невідомих суду причин відповідач не врахував, що Печерський районний суд м. Києва забороняючи будь-які інші фінансові операції позбавив можливості застосовувати до АТ «Укрзалізниця» за спірними правовідносинами заходи забезпечення стягнення коштів, оскільки фінансова операція - будь-яка операція, пов`язана зі здійсненням або забезпеченням здійснення платежу між сторонами.

За таких обставин, наявність заборони для виконавчої служби на здійснення інших фінансових операцій в даному випадку фактично означає не лише заборону на списання коштів, але і заборону на вжиття заходів забезпечення здійснення таких платежів, чим і є арешт коштів.

З наведеного вище вбачається, що встановлена Печерським районним судом міста Києва заборона здійснювати стягнення грошових коштів та інші фінансові операції за з АТ «Українська залізниця» на користь ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П., розповсюджується на як на накладення арешту, так і на списання грошових коштів в рамках виконавчого провадження ВП № 65323614, в подальшому об`єднаного у зведене виконавче провадження.

Отже, оскільки чинним законодавством визначено, що арешт майна боржника є частиною процедури звернення стягнення та є фінансовою операцією (як операція, пов`язана із забезпеченням здійснення платежу), при наявності заборони на стягнення коштів позивача та здійсненні інших фінансових операцій згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року № 757/10733/21к, арешт виконавчими органами таких коштів з метою подальшого списання на користь третьої особи був неприпустимим, а після надходження до відповідача скарги позивача та копії вказаної ухвали - повинен був бути невідкладно скасований відповідачем самостійно

Таким чином, вказане вище підтверджує той факт, що вчинення Відділом відповідних виконавчих дій та бездіяльності щодо не скасування постанов під час дії наведеної вище ухвали Печерського районного суду міста Києва, має ознаки явної протиправності.

При цьому, суд зауважує, що вказана вище ухвала суду на момент відкриття провадження 06 травня 2021 року та на даний час є чинною та була спрямована на повну заборону вчинення будь-яких виконавчих дій щодо перерахування та/або списання та/або стягнення грошових коштів або будь-які інші фінансові операції за кредитними договорами, укладеними між ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Південна залізниця», правонаступником яких є АТ «Українська залізниця», та ПАТ «Промінвестбанк» на користь компанії ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

За таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для звернення до Міністерства юстиції України (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ) щодо вжиття заходів по усуненню причин та умов, що сприяли описаним порушенням закону та в разі виявлення ознак відповідних порушень за результатами проведеної перевірки - звернутись до уповноважених органів для вирішення питання про притягнення до відповідальності винних в таких порушеннях осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 243, 248, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. З метою усунення причин та умов, що призвели до порушення вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій направити окрему ухвалу до Міністерства юстиції України (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ) для усунення описаних у справі № 640/16406/21 порушень закону.

2. Зобов`язати Міністерство юстиції України (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ) повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва про вжиті заходи не пізніше одного місяця, після надходження окремої ухвали з посиланням на номер адміністративної справи 640/16406/21.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова