Справа № 360/5910/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5910/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» (далі також - позивач, КП «ЛЖЕК № 8») до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі також - відповідач), в якій просить скасувати постанову державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП № 57194287 від 30.09.2021 в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 152 790,86 грн., що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на виконанні в Лисичанському відділі державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 57194287 по виконанню рішень Луганського окружного адміністративного суду та вимог Головного Управління ДФС у Луганській області та рішень.

07.10.2021 КП «ЛЖЕК № 8» отримало постанову про арешт коштів боржника від 30.09.2021 у виконавчому провадженні № 57194287, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови.

Наразі, КП «ЛЖЕК № 8» використовує розрахунковий рахунок НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві.

Позивач вважає дії відповідача протиправними з огляду на таке.

Сума заборгованості з виплати заробітної плати, а також зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати працівникам КП «ЛЖЕК № 8», станом на 01.10.2021 складає 152 790,86 грн.

Виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 152 790,86 грн., що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві, тому звернувся до суду з позовом.

Відповідач позовних вимог не визнав, про що надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 23-24), у якому заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

На виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8», до складу якого входить 25 виконавчих документів на загальну суму 3865057,87 грн.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах» інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах,

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України за позивачем зареєстровані розрахункові рахунки в наступних банківських установах: АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «АЛЬФА-БАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», АТ «Ощадбанк», АТ «ПУМБ», на які державним виконавцем накладений арешт.

Станом на 26.10.2021 в рамках зведеного виконавчого провадження накладено арешт на 33 рахунка, відкритих боржником у різних фінансових установах. Останній арешт був накладений 30.09.2021 на рахунок, відкритий боржником в AT «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Проте, зазначені повідомлення із фінансових установ не надходили.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є;

1) отримання виконавцем документального підтвердженню, що рахунок боржника маг спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржники), необхідної для задоволення вимог усіх стягувані в, стягнення виконавчого збору, втрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Станом на 26.10.2021 у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з коштів на рахунках боржника, що зазначені в позовній заяві.

З огляду на вищевикладене, вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області ВП № 57194287 від 30.09.2021 в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 152790,86 грн., що містяться на рахунку НОМЕР_1 АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ». Вважають позовні вимоги КП «ЛЖЕК №8» про скасування постанови про арешт коштів необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 20.10.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін із врахуванням особливостей, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 19-20).

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, просили розглянути справи за відсутності сторін (арк. спр. 2, 21-22, 24).

Згідно з частиною першою статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

На виконанні Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 1108124 до складу якого входить 25 виконавчих документа на загальну суму 3865057,87 грн. (арк. спр. 28-30).

Постановою головного державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.09.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 57194287 щодо примусового виконання вимоги № Ю-2744-17 від 04.06.2018 про стягнення з КП «ЛЖЕК №8» на користь Головного управління ДФС у Луганській області боргу у сумі 31627,81 грн (арк. спр. 25).

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит від 17.09.2021 № 114631919 за КП «ЛЖЕК №8», зареєстровані розрахункові рахунки в наступних банківських установах: АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «АЛЬФА-БАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», АТ «Ощадбанк», АТ «ПУМБ» (арк. спр. 31-32).

30.09.2021 державним виконавцем при проведенні виконавчих дій було винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме: накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунок , що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику - КП «ЛЖЕК №8» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3865057,87 грн, зокрема, на рахунок, відкритий боржником в AT «Райффайзен Банк Аваль» (арк. спр. 4-6).

Відповідно до довідки AT «Райффайзен Банк Аваль» від 31.08.2021 № Влз/30-156 в AT «Райффайзен Банк Аваль» КП «ЛЖЕК №8» відкритий рахунок: IBAN НОМЕР_3 31.08.2021, що підтверджується заявою про приєднання до Договору банківського обслуговування № CMDLE - 1749450 (арк. спр. 7, 8-9).

Станом на 01.10.2021 заборгованість по заробітній платі з податками та зборами на КП «ЛЖЕК №8» разом становить 152790,86 грн, а саме: заробітна плата 107979,41 грн; єдиний соціальний внесок 23755,47 грн; податок на доходи фізичних осіб 19436,29 грн; військовий збір 1619,69 грн, що підтверджується довідкою від 12.10.2021 № 524 та звітом про заборгованість з оплати праці (арк. спр. 10, 11).

Позивачем надана роздруківка руху коштів за рахунком НОМЕР_1 за такі періоди:

за 10.09.2021, згідно якого, серед інших платежів, надійшли кошти як заробітна плата в сумі 3000 грн трьом особам;

за 14.09.2021, , згідно якого, серед інших платежів, надійшли кошти як заробітна плата в сумі 1000 грн одній особі;

за 15.09.2021, згідно якого, серед інших платежів, надійшли кошти як заробітна плата працівникам в сумі 4600 грн;

за 28.09.2021, згідно якого, серед інших платежів, надійшли кошти як заробітна плата працівникам в сумі 235000 грн (арк. спр. 35-77).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII №Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону 1404 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин першої- третьої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Згідно зі статтею 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як визначено статтею 68 Закону №1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до статті 73 Закону №1404 стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Спірним питанням у даній справі є правомірність дій державного виконавця, які полягають у накладенні арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритий позивачем в AT «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Постанова про накладення арешту на кошти боржника від 30.09.2021 свідчить, що відповідачем накладено арешт на кошти позивача, що містяться на рахунку, у розмірі суми стягнення (з урахуванням виконавчого збору) 3865057,87 грн., крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено. (а.с. 4-6).

При цьому право накладення арешту передбачено статтею 56 Закону № 1404.

У свою чергу, підставою для зняття арешту з коштів на рахунку позивач вважає неможливість накладення арешту на його рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в AT «Райффайзен Банк Аваль», який частково використовується для виплати заробітної плати.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 справа №905/361/19 зазначено таке: «Чинним законодавством не передбачено відкриття суб`єктами господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати(…). Рахунок боржника №(…) на кошти на якому державним виконавцем накладено арешт є поточним рахунком боржника (…) Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено»

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 справа № 344/8982/17 і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від такої позиції.

Матеріали справи містять докази, які підтверджують, що рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий позивачем в AT «Райффайзен Банк Аваль», використовується ним лише частково для виплати заборгованості із заробітної плати працівникам (а.с.35-52).

Таким чином, на банківський рахунок позивача, що відкритий в AT «Райффайзен Банк Аваль» IBAN НОМЕР_1 , зараховується не тільки кошти для виплати заробітної плати, а й інші надходження коштів.

Отже, рахунок позивача IBAN НОМЕР_1 , відкритий ним в AT «Райффайзен Банк Аваль», не є рахунком зі спеціальним призначенням.

При цьому, потрібно розуміти, що на спірний рахунок можуть та, як встановлено вище, надходять не лише кошти для виплати заробітної плати, а й інші надходження.

У пунктах 7.20-7.22 вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду, яку суд вважає релевантною до обставин даної справи, зазначено, що у разі виникнення у боржника зобов`язань з заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо такий накладено, то підлягає зняттю.

Матеріалами справи підтверджено, що постанова про арешт коштів боржника винесена 30.09.2021.

Однак позивачем не зазначено та не надано доказів тому, що після 30.09.2021 на рахунок позивача IBAN НОМЕР_1 , відкритий ним в AT «Райффайзен Банк Аваль», надходили кошти, призначені для виплати заробітної плати.

При цьому суд звертає увагу та те, що усі кошти, які надійшли на вказаний рахунок до 30.09.2021 для погашення заборгованості із заробітної плати, були перераховані на карткові рахунки співробітників.

Доказів перебування коштів на рахунку позивача IBAN НОМЕР_1 , які ще не виплачені/ не перераховані співробітникам, позивачем не зазначено та не надано.

Крім того, слід зазначити, що системний аналіз статей 52 та 59 Закону № 1404 дає підстави для висновку, що саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Матеріали виконавчого провадження не містять повернутих банками постанов приватного виконавця з вказаних вище мотивів.

Власне, сам факт накладення арешту на вказаний вище рахунок свідчить, що такий рахунок не має особливого статусу.

Верховний Суд в ухвалі від 07.02.2019 справа № 727/6404/18 зазначив, що в разі, коли банком при виконанні постанови державного виконавця не було враховано вказане в постанові застереження щодо непоширення арешту на кошти на рахунках, накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Вказане кореспондує із висновком Великої Палати Верховного Суду (вказана вище), що арешт має бути знятий власне виконавцем на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 у випадку надходження документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, на час розгляду справи будь-яких документів, які підтверджують, шо на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження», від банківських установ до відповідача не надходило; порушень порядку накладення арешту на кошти боржника, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено. Документального підтвердження, шо рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом державному виконавцю не надано.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнята оскаржувана постанова, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій просить скасувати постанову державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП № 57194287 від 30.09.2021 в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 152 790,86 грн., що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця