Справа № 636/2286/21
Суддя: Яковлева В. М.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 636/2286/21

провадження № 2-а/638/428/21

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Проданової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Сорокіна Дмитра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Чугуївського міського суду Харківської області до поліцейського Департаменту патрульної поліції Сорокіна Дмитро Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25 травня 2021 року адміністративна справа направлена до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказана справа передана в провадження судді Яковлевої В.М.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Позовна заява мотивована тим, що 21 квітня 2021 року, керуючи транспортним засобом MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , який є службовим автомобілем, що належить Державному підприємству «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» (63523, вул. ім. В.Вєсіча, 1, смт. Новопокровка, Чугуївського району Харківської області, код ЄДРПОУ - 00953042), був зупинений поліцейським патрульної поліції в Немишлянському районі м. Харкова, просп. Московський, 269/4, яким стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4100350 від 21 квітня 2021 року за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 340,00 грн.

ОСОБА_1 зазначену постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням статті 251, 285 КУпАП, оскільки під час подій, права, згідно до Конституції України та КУпАП, йому роз`яснено не було та не було вислухано пояснень водія.

Крім того, постанова про притягнення його до відповідальності в порушення п. 3 частини третьої статті 283 КУпАП не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Дана вимога чітко передбачена цим пунктом: «постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис», тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності прийнята за відсутності належних та допустимих доказів його винуватості.

У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з частиною третьої статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Постановою серії ЕАН № 4100350 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно з вказаної постанови керуючи транспортним засобом MAZDA 6, № НОМЕР_1 , який є службовим автомобілем, що належить Державному підприємству «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» , рухаючись з швидкістю 86 км/год., яка була виміряна приладом TruCam LTI 20/20 NC000755, поліцейським патрульної поліції була винесена постанова від 21 квітня 2021 року за частиною першою статті 122 КУпАП.

Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені зокрема частиною четвертою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями статті 31 Закону України Про Національну поліцію надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного пункту 12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam ТС000755.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam серійний номер ТС000755, у відповідності до пункту четвертого частини другої статті 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено як назву приладу (TruCam), так і серійний номер ТС000755.

Згідно з статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 27 вересня 2018 № 04/02/03/, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено вироб з серійним номером ТС000755.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20591 від 08 грудня 2021, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономрозвитку України, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС000755 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000755 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що свідоцтво про повірку №22-01/22-01/20591, є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 21 квітня 2021 року, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000755 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення пункту 12.4 ПДР у розмінні 73-75 КАС України.

Крім того, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року №22-38/49.

Виміри швидкості руху транспортного засобу автомобіля під керуванням позивача відбулися в міста Харкова, що підтверджується координатами зафіксованими приладом ТruСаm.

Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що вчинення позивачем порушення пункту 12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Водночас щодо позовних вимог, які пред`явлено саме до поліцейського Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції 2 батальйону 4 роти Сорокіна Дмитра Миколайовича, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту сьомого частини першої статті 3 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В постанові від 26 грудня 2019 по справі № 724/716/16 Верховний Суд сформулював правову позицію, згідно з якою відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у подібних до нинішньої справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 122 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги саме до поліцейського УПП в Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта поліції 2 батальйону 4 роти Сорокіна Дмитра Миколайовича не підлягають задоволенню, оскільки останній є не належним відповідачем по справі.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 77, 246, 286 КАС України, статтями. 7, 247, 251, 280 КУпАП суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Сорокіна Дмитра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя: В. М. Яковлева