Справа № 200/9843/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 р. Справа№200/9843/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Жаворонкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури (далі відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у нарахуванні та виплаті недоотриманої частини заробітної плати в порядку та в розмірах, передбачених ч. ч. 2, 3, 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язання провести перерахунок заробітної плати з 26 березня 2020 року по 17 листопада 2020 року у порядку та за алгоритмом визначеним ч. ч. 2, 3, 4, 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратуру, затвердженого постановою КМУ від 09.12.2015 № 1090;

- зобов`язання виплачувати заробітну плату з 26 березня 2020 року 17 листопада 2020 року у порядку та за алгоритмом визначеним ч. ч. 2, 3, 4, 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратуру, затвердженого постановою КМУ від 09.12.2015 № 1090.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка працює в органах прокуратури з 2004 року. Наказом прокурора Донецької області №333-к від 22.04.2020 її було звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області та органів прокуратури. На виконання рішення суду у справі 200/4456/20-а, наказ № 333-к від 22.04.2020 скасовано та поновлено позивачку на посаді з 18 листопада 2020 року.

У період з 26 березня 2020 року по 17 листопада 2020 року позивачці виплачувалась заробітна плата виходячи із посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важкої роботи, премії та індексації.

Обраховуючи заробітну плату позивачки у вказаний період, відповідач взяв за основу розмір місячного посадового окладу в сумі 5730 грн., встановлений постановою КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а не ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують її право власності на отримання заробітної плати у повному розмірі, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року визнано неконституційним окреме положення ст. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

20 серпня 2021 року підготовче засідання було відкладено до 08 вересня 2021 року.

08 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» запроваджено процес реформування системи органів прокуратури. Відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» вказаного Закону, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

На даний час діє постанова КМУ від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» згідно якої здійснюється нарахування та виплата заробітної плати прокурорам органів прокуратури, які не пройшли процес атестації.

У спірний період позивачка займала посаду прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області, посадовий оклад складав 5730 грн. Надбавка за вислугу років нарахована відповідно до норм постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» від 09.12.2019 № 1090. Заробітна плата отримана позивачко у повному обсязі, заборгованість за спірний період відсутня.

Представник відповідача також зазначив, що всі видатки на оплату праці здійснюються на підставі законодавчих актів в межах витрат, що затверджені та профінансовані головним розпорядником бюджетних коштів та передбачені Державним бюджетом України на відповідний бюджетний період. У бюджетних призначеннях органам прокуратури на заробітну плату, встановлених законами України на 2015-2020 роки відповідні кошти для реалізації вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено. З огляду на наведене та на положення ст. 23 Бюджетного кодексу України, органи прокуратури України не мали правових підстав для виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці в розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Крім того, представник відповідача зазначив, що дія статті 81 Закону України «Про прокуратуру» стосується Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, а відтак не поширюється на прокурорів регіональних та місцевих прокуратур, в тому числі на позивачку, яку наказом від 22 квітня 2020 року було звільнено з посади з 27 квітня 2020 року. На виконання вказаного наказу з позивачкою проведено повний розрахунок всіх належних їх коштів.

До суду надійшла відповідь на відзив. Позивачка заперечувала проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву та зазначила, що твердження відповідача щодо виплати заробітної плати за період з 26 березня 2020 року по 17 листопада 2020 року у повному обсязі, не відповідає дійсності.

Так, за період з 01 березня 2020 року по 30 листопада 2020 року нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 126 403,40 грн. на виконання постанови ПААС від 12.10.2020 у справі № 200/4456/20-а. Також нараховано заробітну плату у розмірі 3359,08 грн. за листопад 2020 року. Заробітну плату з 13 жовтня 2020 року по 17 листопада 2020 за час затримки виконання постанови ПААС від 12.10.2020 у справі № 200/4456/20-а на даний час не виплачено.

Таким чином, на даний час наявна заборгованість по заробітній платі за час затримки виконання постанови ПААС від 12.10.2020 у справі №200/4456/20-а на виконання постанови ПААС від 14.07.2021 у справі №200/10909/20-а.

Позивачка зазначає, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розмінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатись виключно законом, а отже положення абз. 3 п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 є такими, що суперечать частині другій статті 131-1 Основного Закону України.

Крім того, позивачка зазначила про те, що скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених Законом пільг та гарантій, а отже посилання відповідача на відсутність коштів для реалізації вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» є безпідставними.

08 вересня 2021 року підготовче засідання було відкладено до 21 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

12 жовтня 2021 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 21 жовтня 2021 року.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що позивачка обіймала посаду прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області.

Наказом прокуратури Донецької області від 26.05.2015 № 674-к ОСОБА_1 установлено надбавку до посадового окладу у розмірі 70 % з 01 червня 2015 року

Наказом прокурора Донецької області №333-к від 22 квітня 2020 ОСОБА_1 , звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 27 квітня 2020 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/4456/20-а задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі № 200/4456/20-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято нову постанову.

Задоволено позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Донецької області № 333-к від 22.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області та органів прокуратури області.

Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 28.04.2020 року.

Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.04.2020 року по 12.10.2020 року в сумі 126 403,40 грн. (сто двадцять шість тисяч чотириста три гривні 40 копійок).

Наказом Донецької обласної прокуратури від 10 листопада 2020 року № 1602-к скасовано наказ прокурора Донецької області №333-к від 22 квітня 2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 28 квітня 2020 року, наказано виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28 квітня 2020 року по 12 жовтня 2020 року в сумі 126 403, 40 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі № 200/10909/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; серія та номер паспорту: НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (місце знаходження: вул. Університетська, буд. 6, м. Маріуполь, Донецька область; ) про стягнення заробітної плати за час затримки виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №200/4456/20-а задоволено, стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час затримки виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі №200/4456/20-а за період з 13.10.2020 по 17.11.2020 включно у розмірі 39 569,76 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 р. задоволено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 р. у справі № 200/10909/20-а змінено.

У абзаці другому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі № 200/10909/20-а цифри 39569, 76 замінено словами та цифрами 27 479 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять грн.).

Наказом Донецької обласної прокуратури від 09 вересня 2021 року №2334-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області з 10 вересня 2021 року у зв`язку з неподанням у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до обласної прокуратури та про намір у зв`язку з чим пройти атестацію.

Відповідно до наданих відповідачем довідок про нараховану та виплачену заробітну плату, у спірний період позивачці нараховувалась заробітна плата, виходячи з окладу у розмірі 5730 грн.

Спірним питанням у даній справі є правомірність виплати позивачці заробітної плати за спірний період виходячи з розміру посадового окладу в сумі 5730 грн., який встановлено постановою КМУ № 505.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Згідно з ч. 3 ст. 81 Закону № 1697-VII посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 Закону № 1697-VII посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 9 грудня 2015 р. № 1090 затверджено Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, який визначає механізм встановлення прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки.

Частиною 1 ст. 89 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Статтею 90 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Відповідно до ст. 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5.

Пунктом 6 вказаної постанови визначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснювати в межах затвердженого фонду оплати праці.

Згідно зі статтею 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач не був наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати в іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Таким чином, позивачці нараховувалась заробітна плата, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто, з 26 березня 2020 року.

Разом з тим, Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон України від 19.09.2019 №113-ІХ), який набрав чинності 25 вересня 2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Так, у частині 1 статті 7 Закону № 1697-VІІ «Про прокуратуру» слова «регіональні» та «місцеві» замінено відповідно на «обласні» та «окружні», а пункт 4 цієї частини 1 та статті стосовно військових прокуратур в системі органів прокуратури виключено.

Отже, статтею 15 Закону № 1697-VІІ зазначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах (в редакції Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положень» Закону № 113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у регіональних прокуратурах чи місцевих прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в обласних прокуратурах чи окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Також, пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ передбачено, що день початку роботи обласних прокуратур та окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».

Закон № 113-ІХ неконституційним не був визнаний.

Оплата праці прокурорів обласних та окружних прокуратур відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» здійснюється лише з дня початку їх роботи.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року № 414 визначено днем початку роботи обласних прокуратур 11 вересня 2020 року. Зазначене опубліковано у газеті «Голос України» 09 вересня 2020 року у відповідності із зазначеним пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113.

Отже, у період з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року обласні прокуратури створені не були.

Таким чином, дія статті 81 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, дійсній у період з 26 березня 2020 по 10 вересня 2020 року, не поширюється на прокурорів регіональних прокуратур. Оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Судом також встановлено, що на виконання рішення суду у праві № 200/4456/20-а позивачку було поновлено на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, аналітичної роботи та інформаційних технологій прокуратури Донецької області.

Суд звертає увагу, що позивачку поновлено на попередній посаді прокуратури Донецької області, а не посаду прокурора обласної прокуратури.

Диспозиція статті 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697 «Про прокуратуру» (станом на час внесення змін 19.09.2019) стосується Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, а відтак, не поширюється на прокурорів регіональних та місцевих прокуратур.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідач, нараховуючи та виплачуючи позивачці заробітну плату за період 26 березня 2020 року по 17 листопада 2020 року згідно постанови від 31.05.2020 № 505 «Про порядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», з розрахунку посадового окладу 5730 грн., діяв правомірно та в межах чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 21 жовтня 2021 року.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко