Справа № 280/6301/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Справа № 280/6301/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним рішення відповідача від 20.08.2020 №61, яка полягає у відмові у призначені позивачу пенсії за віком;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 12.08.2020, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням прийняття в якості страхового стажу періоди роботи: з 21.11.1991 по 03.12.1992 у Обласному протитуберкульозному санаторії Запорізької області, с.Веселянка, на посаді тракториста (записи у трудовій книжці: 12, 13); з 28.04.1993 по 27.09.1993 у Орендному підприємстві «Запорізький Оліяжиркомбінат», м.Запоріжжя, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Запорізький Оліяжиркомбінат», на посаді тракториста у підсобному господарстві (записи у трудовій книжці:14, 15).

Ухвалою суду від 27.07.2021 позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, проте позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відмовою зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 21.11.1991 по 03.12.1992 та з 28.07.1993 по 25.09.1993. Разом з тим, позивач вважає відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що позивачу за заявою від 26.07.2021 призначено пенсію за віком, а також зараховано до страхового стажу період з 28.07.1993 по 25.09.1993 на Орендному підприємстві «Запорізький Оліяжиркомбінат». Відповідач зазначає, що позивач з незрозумілих підстав вказує інший період з 28.04.1993 по 27.09.1993, який не підтверджується ні трудовою книжкою ні іншими документами. Також, відповідач вказує на те, що позивач пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.08.2020. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 18.08.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

Разом з тим, листом від 26.08.2020 позивача повідомлено про відмову у призначення за віком, у зв`язку з відмовою у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи: з 21.11.1991 по 03.12.1992 у Обласному протитуберкульозному санаторії Запорізької області на посаді тракториста; з 28.07.1993 по 25.09.1993 у Орендному підприємстві «Запорізький Оліяжиркомбінат» на посаді тракториста.

01.06.2021 позивач знову звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 18.06.2021 №7876-7289/К-02/8-0800/21 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст.48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до інформації зазначеній у трудовій книжці ОСОБА_1 , позивач з 28.07.1993 по 25.09.1993 працював у ОП «Запорізький Оліяжиркомбінат» на посаді тракториста.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача міститься виправлення в частині місяця прийняття на роботу.

В свою чергу, позивачу ПрАТ «Запорізкий оліяжиркомбінат» видано довідку від 18.06.2021 №6, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на підприємстві трактористом з 28.04.1993 по 27.09.1993 (а.с.26).

Відповідачем правомірність та обґрунтованість видачі зазначеної довідки не проводилась, факти недостовірності відомостей у ній зазначених не встановлено.

За таких обставин, під час зарахування періодів роботи позивача у ОП «Запорізкий оліяжиркомбінат» відповідач повинен був надавати перевагу довідці підприємства, а не трудовій книжці, яка містить виправлення.

При цьому, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу до страхового стажу відповідачем зараховано період роботи у ОП «Запорізкий оліяжиркомбінат» лише з 28.07.1993 по 25.09.1993, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача провести зарахування до стажу повного періоду з 28.04.1993 по 27.09.1993 та зобов`язання провести перерахунок пенсії з дати її призначення.

В свою чергу, відповідно до наданого відповідачем розрахунку період роботи з 21.11.1991 по 03.12.1992 у Обласному протитуберкульозному санаторії Запорізької області на посаді тракториста, позивачу зараховано до страхового стажу у повному обсязі, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування рішення від 20.08.2020 №61 та призначення пенсії з 12.08.2020.

Суд зазначає, що на даний час пенсія позивачу призначена, що підтверджується документами наданими до відзиву.

В свою чергу, рішення від 20.08.2020 №61 вичерпало свою юридичну силу ще у червні 2021 фактом звернення позивача вдруге до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії та отримання відмови у призначенні пенсії.

Суд зазначає, що отримуючи рішення про відмову в призначенні пенсії, особа якої таке рішення стосується може обрати два способи поведінки, а саме оскаржити відмову органу Пенсійного фонду, або погодитись з таким рішенням та вчинити дії щодо усунення недоліків, які послугували підставою для відмови у призначенні пенсії.

Позивач правом на оскарження зазначеного рішення не скористався та після його прийняття неодноразово повторно звертався до відповідача з питання призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим рішення від 20.08.2020 №61 вичерпало свою юридичну силу.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що 12.08.2020 позивачем не надавалась уточнююча довідка за період з 28.04.1993 по 27.09.1993, оскільки така отримана позивачем лише у червні 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.04.1993 по 27.09.1993 у Орендному підприємстві «Запорізький Оліяжиркомбінат», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Запорізький Оліяжиркомбінат», на посаді тракториста у підсобному господарстві, у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії з дати її призначення, з урахуванням раніше виплачених коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова