Справа № 380/9328/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року справа №380/9328/21

провадження № П/380/9465/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Захарчука І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з додатковою відповідальністю Шляхове ремонтно-будівельне управління №88 про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) 09.06.2021 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №88» (далі ТДВ «ШРБУ №88», відповідач) про стягнення адміністративно- господарських санкцій в розмірі 33365 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до звіту про зайнятість населення та працевлаштування осіб інвалідністю 2020 рік, середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році в ТДВ «ШРБУ №88» становила 9 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб, кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа, що свідчить про невиконання відповідачем нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю. Оскільки відповідач добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції за 2020 рік в сумі 33365 грн. у встановлені законом строки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач участі уповноваженого представника в жодне із п`яти призначених судом засідань (12.07.2021, 26.08.2021, 06.09.2021, 29.09.2021 та 21.10.202) не забезпечив. Реакцією відповідача на повідомлення про розгляд справи за його участі була низка клопотань про відкладення розгляду справи за причин неможливості явки повноваженого представника в судове засідання, зайнятістю представника в іншому засіданні (а.с.29,39,44). 21.10.2021 представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, а саме: про витребування в Самбірського міськрайонного центру зайнятості копії усіх звітів, подані ТДВ «ШРБУ №88» у 2020 році форми №3-ПН - Інформації про попит на робочу силу (вакансії); інформації щодо кількості інвалідів, які перебували у 2020 році на обліку як такі, що потребують працевлаштування. В судовому засіданні 21.10.2021 суд відмовив в задоволенні цього клопотання. Суд врахував таке: по-перше, копії звітів форми №3-ПН, якщо такі подавалися, повинен був подати сам відповідач; по-друге, згідно наданої Львівським обласним центром зайнятості на вимогу ухвали суду та на запит позивача інформації (а.с. 25,32), ТДВ «ШРБУ №88» впродовж 2020 року не подавало звітність за формою №3-ПН для працевлаштування осіб з інвалідністю до центрів зайнятості/філій ЛОЦЗ. Ця інформація достеменно відома відповідачу, оскільки його представник Вовк О.С. 30.08.2021 ознайомлювався з матеріалами справи (а.с. 29звор.). Тому суд розцінює таку процесуальну поведінку відповідача (неявку в жодне із п`яти призначених судових засідань, подання очевидно безпідставного клопотання про витребування доказів) як зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, спрямоване на затягування розгляду справи по суті. Відповідач відзиву на позов відповідач не подав, доводів Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не спростовував, тому суд ухвалив розглянути справу без участі його представника на підставі наявних доказів.

Ухвалою від 10.06.2021 суд залучив Львівський обласний центр зайнятості до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (а.с. 14-16). Цією ухвалою суд витребував у третьої особи належні відомості про те: - чи подавало ТДВ «ШРБУ №88» (ідентифікаційний код 03448623) впродовж 2020 року звітність за формою № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) про створення вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо так надати суду копії цієї звітності; - чи скеровувались службою зайнятості впродовж 2020 року особи з інвалідністю для працевлаштування на ТДВ «ШРБУ №88» ; якщо так повідомити кількість скерованих осіб. Львівський обласний центр зайнятості повідомив суд, що ТДВ «ШРБУ №88» звітів за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» про створення/наявність вакантної посади для працевлаштування осіб з інвалідністю впродовж 2020 року не подавало, тому особи з інвалідністю з числа безробітних для працевлаштування на ТДВ «ШРБУ №88» не скеровувались (а.с.25).

Суд заслухав аргументи позивача позивача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ТДВ «ШРБУ №88» зареєстроване як юридична особа 30.07.1997, є роботодавцем, що використовує працю найманих працівників.

25.02.2021 ТДВ «ШРБУ №88» подало до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік за формою №10-ПОІ (вх. №4721, а.с. 8), відповідно до якого повідомило такі дані:

(01) середньооблікова кількість штатних працівників становила 9 осіб, з них:

(02) середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - вказано «-»;

(03) кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - вказано «-»;

(04) фонд оплати праці штатних працівників склав - 600,56 тис.грн.;

(05) середньорічна заробітна плата штатного працівника 66728 грн.;

(06) сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн.) - вказано «-».

ТДВ «ШРБУ №88» звітів за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» про створення/наявність вакантної посади для працевлаштування осіб з інвалідністю впродовж 2020 року не подавало, що підтверджується наданою Львівським обласним центром зайнятості інформацією (а.с. 25,32).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії їх прав, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі Закон №875-XII).

Відповідно до статті 17 Закону № 875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом (частина перша).

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю (частина друга).

Відповідно до положень статті 18 Закону №875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (частина перша статті).

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя).

Частиною третьою статі 181 Закону № 875-XII визначено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Статтею 19 Закону №875-XII встановлено таке:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю (частина дев`ята).

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 на реалізацію статей 19, 20 Закону №875-XII затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок №70 ).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (далі Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

На реалізацію цих норм Закону №5067-VI наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013, у редакції наказу Міністерства соціальної політики України №1476 від 05.12.2016 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Відповідно до розділу І цього Порядку:

3. Форма N3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця;

4. Актуальність зазначених у формі №3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку;

5. Форма N3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Нормами статті 20 Закону №875-XII визначено: підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів (частина перша).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина четверта).

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом (частина п`ята).

Відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України (далі ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною другою цієї статті визначено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з частиною 1 статті 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Суд, застосовуючи наведені вище норми права до фактичних обставин керується такими мотивами:

1) Закон №875-XII визначає для обчислення нормативу робочих місць для інвалідів розрахунковий період календарний рік (з січня по грудень включно);

2) для обчислення кількості штатних працівників та кількості працевлаштованих осіб з інвалідністю Закон №875-XII використовує усереднені (розрахункові) величини за звітний період (календарний рік) середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу за рік, а також обумовлює округлення результатів обчислень до цілих чисел;

3) правила обчислення середньооблікової чисельності штатних працівників та працівників з інвалідністю, а також правила округлення визначені Законом №875-XII та Інструкцією зі статистики кількості працівників (далі - Інструкція);

4) відповідно до інформації, зазначеної в Звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю середньооблікова кількість штатних працівників ТДВ «ШРБУ №88» за 2020 рік становила 9 осіб;

5) відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для ТДВ «ШРБУ №88» при середньообліковій кількості в 2020 році штатних працівників 9 осіб встановлюється в кількості 1 робочого місця;

6) відповідно до інформації, зазначеної в Звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю середньооблікова кількість штатних працівників ТДВ «ШРБУ №88», яким встановлена інвалідність за 2020 рік складала 0 осіб;

7) за інформацією Львівського обласного центру зайнятості ТДВ «ШРБУ №88» не подавало звітів за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» про створення/наявність вакантної посади для працевлаштування інваліда впродовж 2020 року;

8) Отже, ТДВ «ШРБУ №88» в 2020 році не виконало нормативу для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості одного робочого місця;

9) розмір середньої річної заробітної плати на підприємстві становить 66728,88 тис. грн.

10) на підставі частини першої статті 20 Закону №875-XII (враховуючи кількість працюючих працівників 9 осіб) ТДВ «ШРБУ №88» повинно сплатити адміністративно-господарські санкцій за 2020 рік в розмірі половини середньої річної заробітної плати на підприємстві 33365 грн. (66728,88:2 грн.). Строк сплати цих санкцій відповідно до статті 20 Закону №875-XII сплив 15.04.2021. Оскільки підприємство не сплатило цієї суми добровільно, позовні вимоги про стягнення 33365 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення;

11) відповідач доказів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 33365 грн. станом на дату прийняття рішення суду не надав, будь-яких доказів чи аргументів на спростування доводів позивача чи повідомлених ним обставин не надав.

Отже, позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл. Щодо сплаченого позивачем судового збору, то підстав для стягнення цих витрат з відповідача немає.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Шляхове ремонтно-будівельне управління №88 (81400, Львівська область, місто Самбір, вул. В.Чорновола, буд. 161; ідентифікаційний код 03448623) на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (79005, Львівська область, місто Львів, пл. Маланюка, буд. 6; ідентифікаційний код 13817458) адміністративно-господарські санкцій в сумі 33365 (тридцять три тисячі триста шістдесят п`ять) гривень.

Понесені позивачем витрати на сплату судового збору покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26.10.2021.

Суддя Москаль Р.М.