Справа № 380/9659/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття апеляційного провадження

26 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/9659/20 пров. № А/857/14182/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року (постановлену головуючим суддею Лунь З.І. у м. Львові) у справі № 380/9659/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання винити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі № 380/9659/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 25.08.2016. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 25.08.2016. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою від 03.06.2021 про визнання протиправними дій, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі № 380/9659/20 (в порядку ст. 383 Кодексу про адміністративне судочинство України (далі КАС України).

У цій заяві ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , вчинені на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021р. по справі № 380/9659/20, щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 25.08.2016 із застосуванням базового місяця - липень 2015 року та постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 25.08.2016 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі №380/9659/20 (в порядку ст. 383 КАС України) залишено без задоволення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що заява за своєю суттю і змістом містить вимоги, які суд кваліфікує як окремий предмет спору, відтак такі можуть бути заявлені шляхом звернення до суду з позовною заявою, а не із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, визнати протиправними дії відповідача вчиненні на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2021р. по справі № 380/9659/20, щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 25.08.2016 із застосуванням базового місяця - липень 2015 року та постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 25.08.2016 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що слід закрите апеляційне провадження, з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 КАС України оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Частиною 1 ст. 383 КА України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Частиною 6 ст. 383 КАС України закріплено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Така заява повертається заявнику, якщо вона не відповідає вимогам, вказаним в статті 383 КАС України, і таке повернення підлягає оскарженню, про що зазначено в частині 5 цієї статті.

З аналізу зі змісту ч. 6 ст. 383 КАС України слідує, що оскарженню підлягає також і ухвала суду у разі задоволення цієї заяви, яка в такому випадку ухвалюється у порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом із цим, на думку апеляційного суду, вказаною статтею не передбачено можливості оскарження ухвали суду першої інстанції, якою встановлена відсутність протиправності дій відповідача.

Не передбачено оскарження такої ухвали і нормами ст. 249 КАС України.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16.03.2021 у справі № 640/22298/18, від 25.06.2021 у справі № 1.380.2019.002042, від 03.09.2021 у справі № 554/8244/17, від 16.09.2021 у справі № 520/5390/2020.

Згідно частини 1 статті 6 Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (див., рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26.07.2005, заява № 39199/98, п. 62 та у справі «Воловік проти України» (Volovik v. Ukraine) від 06.12.2007, заява № 15123/03.).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29.07.1998, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Відтак, враховуючи відсутність у Кодексі адміністративного судочинства України норми, яка б передбачала можливість оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року (постановлену головуючим суддею Лунь З.І. у м. Львові) у справі № 380/9659/20 було відкрито помилково, а тому воно підлягає закриттю.

Помилкове роз`яснення судом першої інстанції щодо порядку оскарження ухвали не змінює переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначеного ст. 294 КАС України.

Керуючись статтями 229, 250, 293, 294, 308, 310, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Закрите апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 380/9659/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання винити дії, як помилкове відкрите.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року