Справа № 683/1977/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/1977/21
РІШЕННЯ

іменем України

28 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ДПС України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся позивач до ДПС України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області з позовними вимогами: скасувати (зупинити) рішення №3555/6/22-01-13-05-06 про опис майна у податкову заставу. Зобов"язати платника податків, який має податковий борг, укласти угоду щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості на податковий орган. Визнати рішення №3555/6/22-01-13-05-06 від 31.03.2021 про опис майна у податкову заставу протиправним. Відшкодувати судові витрати, судовий збір в сумі 4200,00грн та моральну шкоду 250000,00грн з відповідача.

Просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 15.07.2021 адміністративну справу передано за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Суд ухвалою від 13.09.2021 відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

21.10.2021 відповідач Головне управління ДПС у Хмельницькій області надало до суду відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що рішення про опис майна у податкову заставу прийнято відповідно до норм чинного законодавства. Переведення права вимоги дебіторської заборгованості застосовується як джерело погашення податкового боргу платника податків.

Просив у позові відмовити з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Судом встановлено.

Станом на 07.10.2021 року за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб в сумі 5149,49 грн..

Борг виник 26.08.2018 року. Податкова вимога від 14.05.2020 року № 2090-56 була направлена Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана платником 20.05.2020 року.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу від 31.03.2021 року № 35555/6/22-01-13-05-06, яке направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 02.04.2021 року. Даний рекомендований лист був отриманий позивачем 09.04.2021 року.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся до суду з позовними вимогами.

Вирішуючи спірні правовідносини судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.88, ст.89 Розділу 2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ, та вимог п.1.9. наказу Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року № 586 «Про затвердження порядку застосування застави контролюючими органами», право податкової застави виникає при виникненні у платника податків податкового боргу та поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями (далі - ПКУ) джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених ПКУ.

Пунктом 87.3 ст. 87 ПКУ визначено перелік майна та використані як джерела погашення податкового боргу платника податків.

У разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків (абзац перший п. 87.5 ст. 87 ПКУ).

Відповідно до п. 87.6 ст. 87 ПКУ у разі відсутності у платника податків, що є філією, відокремленим підрозділом юридичної особи, майна, достатнього для погашення його грошового зобов`язання або податкового боргу, джерелом погашення грошового зобов`язання або податкового боргу такого платника податків є майно такої юридичної особи, на яке може бути звернено стягнення згідно з ПКУ.

Відповідно до пункту 95.22 статті 95 ПКУ для стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості у рахунок погашення податкового боргу, контролюючий орган звертається до суду. Наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року № 585 затверджено Порядок використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи.

Цей Порядок розроблено відповідно до пунктів 87.5, 87.6 статті 87 та пункту 95.22 статті 95 глави 9 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс) і визначає механізм стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків та майна юридичної особи у разі відсутності у платника податків, що є філією, відокремленим підрозділом юридичної особи, майна, достатнього для погашення його грошового зобов`язання або податкового боргу.

Згідно з п.5 розділу І Порядку №585, сума дебіторської заборгованості, яка є джерелом погашення податкового боргу, визначається на підставі даних бухгалтерського та аналітичного обліку платника податків, договорів, оформлених належним чином.

Відповідно до п.3 розділу II Порядку №585, переведення платником податків права вимоги дебіторської заборгованості, що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору, укладеного в письмовій формі, між платником податків та контролюючим органом.

Згідно з п.6 розділу II Порядку №585, визначення такої дебіторської заборгованості здійснюється шляхом перевірки контролюючим органом дебіторської заборгованості, яка відображена на рахунках бухгалтерського обліку платника податків та в аналітичному обліку.

Відповідно до п.7 розділу II Порядку №585, платник податків передає контролюючому органу всі документи, що свідчать про право вимоги.

Переведення права вимоги дебіторської заборгованості застосовується як додаткове джерело погашення податкового платника податків.

Контролюючий орган повідомляє платника податків про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Повідомлення розглядається як пропозиція для укладання договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган (далі - договір).

Переведення платником податків права вимоги дебіторської заборгованості, що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору, укладеного в письмовій формі, між платником податків та контролюючим органом.

У разі згоди платника податків контролюючий орган укладає договір з таким платником податків.

Як встановлено судом, що станом на 07.10.2021 року за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб в сумі 5149,49 грн.

Борг виник 26.08.2018 року. Відповідачем винесено податкову вимогу від 14.05.2020 року № 2090-56, яка була направлена Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана платником 20.05.2020 року.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу від 31.03.2021 року № 35555/6/22-01-13-05-06, яке направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 02.04.2021 року. Даний рекомендований лист був отриманий позивачем 09.04.2021 року.

З врахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для скасування (зупинення) рішення №3555/6/22-01-13-05-06 про опис майна у податкову заставу відсутні, а також відсутні підстави для визнання рішення №3555/6/22-01-13-05-06 від 31.03.2021 про опис майна у податкову заставу протиправним.

Щодо позовної вимоги: "Зобов"язати платника податків, який має податковий борг, укласти угоду щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості на податковий орган", суд зазначає наступне.

Порядком №585, у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або якщо у платника недостатньо коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.

Переведення платником податків права вимоги дебіторської заборгованості, що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору, укладеного в письмовій формі, між платником податків та контролюючим органом.

Згідно з п.6 розділу II Порядку №585, визначення такої дебіторської заборгованості здійснюється шляхом перевірки контролюючим органом дебіторської заборгованості, яка відображена на рахунках бухгалтерського обліку платника податків та в аналітичному обліку.

Відповідно до п.7 розділу II Порядку №585, платник податків передає контролюючому органу всі документи, що свідчать про право вимоги.

Отже, як слідує з матеріалів справи, що передумовою укладення угоди про переведення права вимоги дебіторської заборгованості з позивача на податковий орган є здійснення заходів податковим органом щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, і якщо такі заходи не привели до повного погашення суми податкового боргу або якщо у платника недостатньо коштів для погашення податкового боргу.

Як встановлено з матеріалів справи, що заходи щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності позивача не проведені.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зобов"язання Головного управління ДПС у Хмельницькій області укласти угоду щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості з позивача на податковий орган, тому у позові слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів правомірність позовних вимог, тому є всі підстави для вімови у їх задоволенні.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 250000,00грн, суд зазначає наступне.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Таким чином під моральною шкодою розуміється втрата немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Проте, позивачем не зазначено з яких саме міркувань моральна шкода визначена в сумі 250 000,00 грн, оскільки відсутні докази, підтверджуючі ці факти, та наявність заподіяної шкоди у вигляді допущених переживань та страждань, яких зазнав позивач.

Позивачем не надано відповідних та належних доказів про наявність шкоди протиправної поведінки, вини, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів. Не наведено доказів про істотність змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу ділової репутації.

Отже, позивачем не доведено наявності моральної шкоди, не надано доказів щодо обгрунтованості розміру шкоди, тяжкості вимушених змін та зусиль які знадобилися позивачу для нормального життя, тому підстави для задоволення вимог, щодо її стягнення відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог і позивач при подачі позову не сплачував судовий збір, то відсутні підстави для стягнення судового збору в сумі 4200,00грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ДПС України, Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов"язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 жовтня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171) ДПС України (Львівська площа,8, Київ 1,04053 , код ЄДРПОУ - 43005393)

Головуючий суддя П.М. Майстер