Справа № 420/10643/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 420/10643/21

адміністративне провадження № К/9901/36862/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача, щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язати відповідача, здійснити перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня позивачу за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеною статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та здійснити виплату у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми;

- визнати протиправними дії відповідача, щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язати відповідача, здійснити перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня позивачу за 2021 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеною статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та здійснити виплату у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії відповідача, щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язання відповідача, здійснити перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня позивачу за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеною статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та здійснити виплату у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми повернуто позивачу без розгляду.

Не погодившись з цими судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 11 жовтня 2021 року.

З поданих матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, позовну заяву повернуто позивачеві.

Згідно з частиною першою статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Наведені норми свідчать про те, що оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Однак, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, виняткового або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Такими чином, законодавець не передбачив та обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, скаржником в касаційній скарзі такі обставини теж не зазначені, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.І. Рибачук С.Г. Стеценко