Справа № 200/11305/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року справа №200/11305/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року (повне судове рішення складено 08 вересня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/11305/21 (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання 56 днів для відпочинку у інший робочий день за час виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, які не використані під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в період з 05 лютого 2021 року по 26 липня 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 56 вихідних, святкових та не робочих днів, які не використані під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в період з 05 лютого 2021 року по 26 липня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у безпідставному та невмотивованому ненаправлені на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби;

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не проведенні розрахунку вислуги років та не виплати надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби в повному обсязі за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року;

зобов`язати провести розрахунок вислуги років та ухвалити відповідний наказ, в якому зазначити календарну та пільгову вислугу років станом на час звільнення з військової служби 05 серпня 2021;

зобов`язати нарахувати та виплатити недонараховане внаслідок невірного розрахунку надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби грошове забезпечення за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року;

визнати протиправним та скасувати наказ від 05 серпня 2021 № 211-РС в частині звільнення з військової служби розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 05 серпня 2021 № 211 в частині виключення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення;

поновити на військовій службі на посаді розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 05.08.2020 до дня фактичного поновлення на роботі, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати у зв`язку із звільненням з військової служби 05 серпня 2021 року: грошового забезпечення за період з 01 липня 2021 року 05 серпня 2021 року; винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово ) за період з 01 липня 2021 року по 26 липня 2021 року; винагороди за безпосередню участь в Операції об`єднаних сил за період з 01 липня 2021 року по 26 липня 2021 року; коштів на відрядження у сумі 293 ( двісті дев`яносто три) гривні 56 копійок; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у сумі 600 (шістсот) гривен 00 копійок; грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10691 (десять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 85 копійок; компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 13 днів; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021 рік, в кількості 14 днів; індексації грошового забезпечення за період з 05.02.2021 по 05.08.2021;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01 серпня 2021 року 05 серпня 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 13 днів, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021 рік, в кількості 14 днів, виходячи з приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

стягнути з військової матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у сумі 600 (шістсот) гривен 00 копійок;

стягнути грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10691 (десять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 85 копійок;

стягнути кошти на відрядження у сумі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 56 копійок;

зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05 лютого 2021 року по 05 серпня 2021 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошових коштів - повернуто позивачеві з підстав, передбачених пунктом 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвала мотивована тим, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої доводи, скаржник зазначив, що позов стосується одного відповідача - військової частини НОМЕР_1 , стосується одного періоду служби з 05.02.2021 по 26.07.2021 (одного контракту на проходження військової служби), всі питання які підіймаються у позові, регламентуються положеннями спеціального законодавства (щодо проходження військової служби).

Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотивуючи ухвалу про повернення позовної заяви, місцевий суд зазначив, що системний аналіз предмету та підстав позову свідчить про те, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

З таким висновком не може погодитись судова колегія, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушення її права, свободи або законні інтереси.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Водночас, частиною 1 статті 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права, тобто підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.

Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин від характеру яких залежить правова кваліфікація спору.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Спершу слід вказати, що позов стосується одного відповідача - військової частини НОМЕР_1 , та стосується одного періоду служби з 05.02.2021 по 26.07.2021 (одного контракту на проходження військової служби) (додаток 3 до позовної заяви).

Твердження суду першої інстанції, що заявлені позивачем позовні вимоги є самостійними, є помилковими, оскільки саме п.п.1, 2, 3, 11 прохальної частини є підставою для скасування Наказу від 05 серпня 2021 № 211-РС в частині звільнення з військової служби розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , а в разі задоволення п.п.1, 2, 3, 11 прохальної частини, слід задовольняти і решту похідних вимог.

При цьому спір з приводу вірного обчислення грошового забезпечення пов`язаний, в тому числі, з необхідністю здійснення остаточного розрахунку.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на факті недотримання процедури звільнення позивача з лав ЗСУ, протиправності дій відповідача та є взаємопов`язаними.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини свідчать, що оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як така, що прийнята передчасно та без належних правових підстав.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошових коштів.

Згідно з положеннями статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року скасувати, а справу № 200/11305/21 направити для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Повне судове рішення 28 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Е. Г. Казначеєв