Справа № 320/9336/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Київ № 320/9336/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району про визнання дій та рішення протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника - адвоката Якименка Миколи Миколайовича звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) (далі - третя особа 1) та Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району (далі - третя особа 2), в якому позивач просив суд:

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області по розгляду заяви ОСОБА_4 від 29.04.2021 та по прийняттю рішення № 369/24 від 24.06.2021 «Про встановлення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкування з нею»;

визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області № 369/24 від 24.06.2021 «Про встановлення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкування з нею.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача прийняте всупереч вимогам частини третьої статті 19 Сімейного кодексу України. Так, оскільки позивач звернувся з позовом до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, про що повідомив орган опіки та піклування, у останнього виникає обов`язок припинити розгляд поданої заяви громадянки ОСОБА_2 про встановлення порядку побачення її з дитиною та її як матері участі у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 .

Позивач також вказував, що підставами для звернення до суду у цій справі є саме встановлення протиправності дій суб`єкта владних повноважень щодо не припинення розгляду заяви ОСОБА_2 на підставі частини третьої статті 19 Сімейного кодексу України, ця справа потребує встановлення чи діяв суб`єкт владних повноважень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а отже спір є публічно-правовим.

Ухвалою суду від 04.08.2021 відкрито спрощене позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та Службу у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району.

01.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позов не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи наступним. Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 24.06.2021 № 369/24 за заявою ОСОБА_2 встановлено тимчасовий графік спілкування з дитиною на літній період 2021. Відповідач вказує, що перед прийняттям рішення заяву ОСОБА_2 було передано на розгляд та опрацювання до Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. Працівниками Служби у справах дітей на виконання вимог Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 були проведені бесіди з ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1 . Відповідач вказує, що позивач свідомо ігнорував запрошення до Служби у справах дітей та надання пояснень з приводу виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини та висловлення свого бачення щодо встановлення графіку побачень з матір`ю. Також, відповідач зазначає, що позивача було запрошено на комісію з питань захисту прав дітей для надання пояснень/зауважень при розгляді заяви ОСОБА_2 , однак такі запрошення були залишені без уваги.

Відповідач звертав увагу, що про подання позовної заяви 18.05.2021 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області щодо визначення способів участі у виховані, яка подана ОСОБА_1 йому було відомо. Однак, зазначає, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.05.2021 у справі № 274/3436/21 позовну заяву було повернуто на підставі статті 159 Сімейного кодексу України у зв`язку з тим, що з таким позовом могла б звернутись ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву зазначено, що в момент набрання рішенням суду законної сили по справі, яка знаходиться в провадженні Київського окружного адміністративного суду оскаржуване рішення вже не буде актуальним та не буде виконуватись, у зв`язку з його дією до 31.08.2021.

27.08.2021 від третьої особи - ОСОБА_2 надійшли пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказувала, що після розірвання шлюбу 21.06.2019 за взаємною домовленістю між батьками син ОСОБА_5 проживав разом з нею. Однак, 06.03.2020 позивач самочинно, без її згоди, без звернення до органу опіки і піклування або суду, змінив місце проживання їх сина та визначив його на власний розсуд (по факту, вказує третя особа, відбулось викрадення дитини).

У зв`язку з цим ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та повернення його за попереднім місцем проживання. На даний час справа № 686/8535/20 з 02.04.2020 знаходиться в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Враховуючи термін розгляду справи і те, що позивач відгородив її від спілкування з сином, шляхом повної ізоляції, не дозволяє бачитися, спілкуватись по телефону, документи зі школи забрав і перевів його до приватної дистанційної школи, остання вирішила звернутися до органу опіку і піклування для встановлення способу участі у вихованні сина на період шкільних канікул і до рішення суду про визначення місця проживання дитини. ОСОБА_2 зазначала, що норма частини третьої статті 19 Сімейного кодексу України, а саме припинення розгляду заяви у випадку звернення до суду, стосується особи, права якої порушені, тобто безпосередньо ОСОБА_2

28.08.2021 від третьої особи - Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району надійшли пояснення щодо позовної заяви, відповідно до яких третя особа 2 вважає оскаржуване рішення законним і винесеним в інтересах малолітньої дитини, а позовні вимоги безпідставними. Третя особа 2 вказує, що позивач мав право прибути на засідання, але штучно створював видимість протиправних дій, подаючи позовну заяву до суду (справа № 274/3436/21).

13.09.2021 від позивача надійшли пояснення у справі щодо поданих пояснень третьою особою, відповідно до яких позивач наполягав на задоволенні позовних вимог і вважає, що сам факт звернення позивача до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області мав бути підставою для припинення розгляду заяви ОСОБА_2 чим порушено частину третю статті 19 Сімейного кодексу України. Вказував, що суд не в праві встановлювати обставини цивільних правовідносин, а повинен встановлювати чи оскаржуване рішення прийнято суб`єктом владних повноважень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

14.09.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач просив повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідач повідомлений про звернення до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області свідомо ігнорував цей факт і не застосував частину третю статі 19 Сімейного кодексу України, а вдався до самостійного її тлумачення, що виходить за межі покладених на нього обов`язків. Позивач також зазначив, що така поведінка відповідача свідчить про упередженість у його діях і є всі підстави припустити, що відповідач діє у зговорі з ОСОБА_2 з метою неправомірного задоволення виключно інтересів ОСОБА_2 та на противагу правам й інтересам самої малолітньої дитини.

11.10.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач надав інформацію, що постановою Житомирського апеляційного суду від 22.09.2021 скасовано ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.05.2021 у справі № 274/3436/21, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.09.2021 між позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2019 (справа № 274/3558/18). Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2020 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Рішення у даній справі ще не прийнято.

ОСОБА_2 подала на розгляд Борщагівської сільської ради заяву від 29.04.2021 про встановлення порядку побачення її з дитиною та її як матері участі у виховані малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.05.2021 представником позивача адвокатом Якименком М.М. було подано заяву до Борщагівської сільської ради і повідомлено, що 18.05.2021 ОСОБА_1 було подано позовну заяву до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визначення способів участі у виховані та надано копію першої сторінки позовної зави від 18.05.2021, опис вкладення в поштове відправлення та поштову квитанцію. У зв`язку з цим, адвокат Якименко М.М., керуючись частиною третьою статті 19 Сімейного кодексу України, просив припинити розгляд заяви ОСОБА_2 від 29.04.2021 у зв`язку з поданням позову з тим же предмет до суду.

08.06.2021 представником позивача адвокатом Якименком М.М. було повторно подано заяву до Борщагівської сільської ради та зазначено, що Борщагівською сільською радою проігноровано факт звернення ОСОБА_1 до суду, а такі дії свідчать про зловживання владою або службовим становищем і повідомлення про вчинення позивачем підготовчих дій для подання до органів національної поліції заяви про злочин (повідомлення про кримінальне правопорушення).

16.06.2021 за № 1-12/1359 та 23.06.2021 за № 1-12/1404 позивачу надано відповіді на його заяви, зміст яких зводиться до того, що Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 встановлено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорту, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

14.07.2021 позивачу надіслано копію рішення, прийнятого Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 24.06.2021 щодо встановлення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкування з нею.

З рішення вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_2 , відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 17.06.2021 (протокол № 4) з метою захисту прав та законних інтересів дитини, вирішено визначити способи участі матері - громадянки ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх наступний графік спілкування з дитиною на літній період 2021 року: два дні на тиждень, за попередньою домовленістю з батьком дитини з 15:00 до 20:00 години; перша, третя субота місяця - з 10:00 до 20:00 години; друга, четверта неділя місяці - з 10:00 до 20:00 години; спільний літній відпочинок матері з дитиною у кількості 10 календарних днів.

16.07.2021 представником позивача адвокатом Якименком М.М. було подано адвокатський запит до Борщагівської сільської ради з вимогами надати заяву ОСОБА_2 від 29.04.2021 разом із усіма додатками; рішення/рішень Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради про винесення питання щодо встановлення способу участі ОСОБА_2 та побачень з дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на комісію з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді; протоколи всіх засідань як служби у справах дітей Борщагівської сільської ради, так і комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді, що стосуються питання батьків та дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; письмових доказів належного повідомлення батька ОСОБА_1 про всі та кожне окремо засідання як служби у справах дітей Борщагівської сільської ради, так і комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді; доказів врахування надісланих адвокатом ОСОБА_1 і отриманих 18.05.2021 письмових пояснень від 12.05.2021 із додатками.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого відповідачем рішення, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, а також просить суд визнати протиправними дії Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області щодо прийняття оскаржуваного рішення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В силу вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (далі - Порядок № 866) передбачено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.

Для здійснення визначених законом повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад забезпечують, в тому числі, утворення служб у справах дітей.

Порядком № 866 затверджено Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади (пункт 1 Типового положення).

Комісію очолює голова районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади.

Організація діяльності комісії забезпечується відповідною службою у справах дітей.

Комісія відповідно до компетенції приймає рішення, організовує їх виконання, подає рекомендації органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення або підготовки висновку для подання його до суду (пункт 9 Типового положення).

Пунктом 73 Порядку № 866 передбачено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Статтею 19 Сімейного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що стаття 19 Сімейного кодексу України встановлює право саме особи, яка звернулась за захистом до органу опіки і піклування, звернутись до суду і саме у такому випадку орган опіки і піклування припиняє розгляд поданої заяви.

Тобто нормою цієї статі визначено, що саме особа, яка вважає, що її сімейні права та інтереси порушені, має право попередньо звернутися до органу опіки та піклування.

У даному випадку, оскільки малолітня дитина ОСОБА_5 , постійно проживає з батьком, що не заперечується сторонами, саме мати - ОСОБА_2 є тієї особою, яка має право звернутись або до органу опіки та піклування, або до суду за захистом своїх порушених прав. Розгляд справи органом опіки та піклування припиняється у зв`язку зі зверненням до суду саме особи, яка попередньо звернулась до органу опіки та піклування.

Доводи позивача, що постановою Житомирського апеляційного суду від 22.09.2021 скасовано ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.05.2021 у справі № 274/3436/21, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, судом відхиляються з огляду на те, що відповідач при прийнятті рішення керувався, передусім, нормами Сімейного кодексу України, а факт набрання/ненабрання законної сили ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а також враховуючи відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог цього позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Як установлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що прийняття оскаржуваного рішення та вчинення відповідних дій відбулось на підставі діючого законодавства, у межах наданих повноважень, та у визначений законами України та іншими нормативно-правовими актами спосіб, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а твердження позивача не підтвердились наданими доказами.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору у випадку відмови у позові.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (; місцезнаходження: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, буд. 1-А), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ) та Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району (код ЄДРПОУ: відсутній; місцезнаходження: 08131, Київська обл., Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, пров. Шкільний, буд. 5) про визнання дій та рішення протиправними та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.