Справа № 640/17851/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 жовтня 2021 року справа №640/17851/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ»)
доКиївської митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач, Київська митниця)
провизнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100410/2020/00042
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, вважаючи протиправною картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100410/2020/00042.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що митний орган не дослідив документи, які надавалися ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» разом із митною декларацією №UA100410/2020/216423, оскільки висновком для прийняття оскаржуваної картки відмови стало лише порівняння двох документів, а саме: коносамента від 18 вересня 2019 року та договору купівлі-продажу від 24 лютого 2020 року №24/02/2020, у зв`язку із тим, що «у коносаменті від 18.09.2019 №7514-187862/118556 наявна інформація щодо «консигнанта, Норвегія» та «консигнатора, Литва», а відправлення товару здійснюється відповідно до договору купівлі-продажу від 24.02.2020 №24/02/2020 з транзитної країни.», а інші документи залишилися без уваги.

На думку позивача, відповідач порушив частину другу статі 256 Митного кодексу України та пункт 7.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, оскільки в оскаржуваній картці відмови не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, натомість вказано вимогу про незастосування преференції 403 до товарів.

Позивач вважає, що ним дотримано вимоги статті 14 «Пряме транспортування» розділ ІІІ Угоди ЄАВТ, а товар походив з Норвегії, тобто з країни, яка є стороною Угоди про вільну між Україною та державами ЄАВТ від 24 червня 2010 року, то при подання митної декларації №UA100410/2020/216423 позивачем було обґрунтовано застосовано пільгову 403 тарифну преференцію відповідно до розділу IV «Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій)» Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року №1011.

Як зазначає позивач, відповідач при прийнятті картки відмови не вказано: яких відомостей не містить подана декларантом позивача декларація; які документи не подані згідно статті 335 Митного кодексу України; які реквізити не містяться у митній декларації.

Ухвалою від 10 серпня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/17851/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав про відповідність оскаржуваної картки відмови вимогам чинного законодавства, у зв`язку із тим, що за наданими декларантом документами до митного оформлення митний орган встановив, що електронна митна декларація від 29 травня 2020 року №UA100410/2020/216423 не могла бути оформлена із застосуванням преференційного режиму, оскільки порушено вимоги прямого транспортування від постачальника (Норвегія) до отримувача (Україна) згідно зі статтею 14 розділу ІІІ Протоколу про правила визначення походження Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі (ЄАВТ), відповідно до яких «продукти, що складають одну цілісну товарну партію, можуть транспортуватися через інші території, за необхідності перевантаження або із застосуванням тимчасового складування на таких територіях за умови, що у країні транзиту або складування вони залишаються під наглядом митних органів та не піддаються іншим операціям, крім операцій вивантаження, перевантаження, або іншим операціям, необхідним для збереження їх у справному стані.»

Однак, на думку відповідача, імпортер ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» при митному оформленні партії товару за митною декларацією від 29 травня 2020 року №UA100410/2020/216423 не надав документального підтвердження перебування товару «Оселедець Матіас» (20425,0 кг) у складі партії товару «Оселедець Матіас» (102125,0 кг) під митним контролем з дати прибуття в Литву (інформація відсутня) до 31 березня 2020 року (дати поміщення під митний контроль вказаної у сертифікаті, складеному митним органом Литви). Виходячи із викладеного, відповідач вважає, що позивач не виконав вимоги частини першої статті 14 Протоколу для надання режиму вільної торгівлі до товару за митною декларацією від 29 травня 2020 року №UA100410/2020/216423.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» подало до Київської митниці електронну митну декларацію від 29 травня 2020 року №UA100410/2020/216423 щодо імпортування в Україну товару «Оселедець Матіас (Frozen Herring HL/Clupea Harengus), слабо солений, без голови, морожений, непатраний, без вмісту спецій...», вага 20425 кг; відправник-експортер UAB «VPA Logistics» (Литва), Prima Seafood, Norway.

У графі 36 митної декларації вказано про преференцію за кодом 403000000.

Згідно з карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100410/2020/00042 Київська митниця повідомила про відмову у прийнятті митної декларації №UA100410/2020/216423, поданої 29 травня 2020 року ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ», з таких причин:

«Керуючись ст. 256 МКУ, МД не може бути оформлена із застосуванням преференційного режиму, оскільки порушені вимоги «прямого транспортування» згідно ст. 14 розд. ІІІ Протоколу про правила визначення походження Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ від 24.06.2010, ратифікованої Законом України від 07.12.2011 №409-IV, відповідно до яких «продукти, що складають ОДНУ цілісну товарну партію, можуть транспортуватися через інші території, за необхідності перевантаження або із застосуванням тимчасового складування на таких територіях за умови, що у країні транзиту або складування вони залишаються під наглядом митних органів та не піддаються іншим операціям, крім операцій вивантаження, перевантаження, або іншим операціям, необхідним для збереження їх у справжньому стані». Так у коносаменті від 18.09.2019 №7514-187862/118556 наявна інформація щодо «консигната, Норвегія» та «консигнатора, Литва», а відправлення товару здійснюється відповідно до договору купівлі-продажу від 24.02.2020 №24/02/2020 з транзитної країни».

У картці відмови відповідач роз`яснив, що для прийняття митної декларації необхідне подання нової митної декларації, заповненої з урахуванням вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, без застосування 403 преференції до зазначених вище товарів.

Відповідно до частини першої статті 264 Митного кодексу України митна декларація реєструється та приймається митним органом у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з частиною другою статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Частина п`ята статті 264 Митного кодексу України визначає, що з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації.

За правилами частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Як встановлює частина дев`ята статті 264 Митного кодексу України, митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (частина десята статті 264 Митного кодексу України).

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Аналіз наведених норм Митного кодексу України свідчить, що відмова у прийнятті митної декларації можлива з виключних підстав: коли митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу або електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів або митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної картки відмови, відповідач вказав, що подана ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» митна декларація №UA100410/2020/216423 не може бути оформлена із застосуванням преференційного режиму, оскільки порушені вимоги «прямого транспортування» від постачальника (Норвегія) до отримувача (Україна) згідно зі статтею 14 розділу ІІІ Протоколу про правила визначення походження Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі.

Згідно зі статтею 2.3 розділу 2 Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі визначено, що з набранням чинності цією Угодою Сторони повинні скасувати всі мита та еквівалентні миту податки і збори на імпорт товарів, які походять з держав ЄАВТ або України і які зазначено в пункті 1 статті 2.1, за винятком випадків, коли інше зазначено в додатку IV. Жодні нові мита та еквівалентні миту податки і збори на імпорт не будуть запроваджені.

Виходячи із сутності Угоди про вільну торгівлю між Україною та державами Європейської асоціації вільної торгівлі, слідує, що преференційний режим полягає скасуванні всі мит та еквівалентних миту податків і зборів на імпорт певних товарів.

Таким чином, відповідач фактично відмовив позивачу у прийнятті митної декларації через не підтвердження застосування пільгового режиму ввезення товару.

Разом із тим, у контексті виключних підстав для відмови у прийнятті митної декларації згідно з частиною одинадцятою статті 264 Митного кодексу України, відповідач міг прийняти картку відмови у зв`язку із ненаданням позивачем документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 335 Митного кодексу України під час переміщення товарів через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

1) при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів.

Суд встановив, що ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» під час імпортування товару за митною декларацією від 29 травня 2020 року №UA100410/2020/216423 подав зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 24 лютого 2020 року №24/02/2020, сертифікат якості та рахунок фактуру від 26 березня 2020 року, коносамент від 18 вересня 2019 року, сертифікат походження товару від 26 березня 2020 року, платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 19 травня 2020 року, рахунок-фактуру про надання товарно-транспортних послуг від 31 березня 2020 року, договір про перевезення від 11 лютого 2019 року, декларацію-інвойс, складена експортером від 26 березня 2020 року, сертифікат про неманіпуляцію від 22 травня 2020 року, копію митної декларації країни відправлення від 31 березня 2020 року, що визнається сторонами та вказано с оскаржуваній картці відмови.

Будь-яких претензій щодо наявності у митній декларації ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» усіх відомостей та подання усіх документів, передбачених статтею 335 Митного кодексу України, відповідач не вказав, а також не роз`яснив про надання позивачем будь-яких додаткових документів.

Таким чином суд вважає, що ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» подало разом із податковою декларацією усі необхідні документи, визначені Митним кодексом України.

Крім того, в оскаржуваній картці відмови відповідач не значив інших виключних підстав для відмови у прийнятті митної декларації відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що Київська митниця відмовила позивачу у прийнятті митної декларації №UA100410/2020/216423 за відсутності правових підстав, що є підставою для скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100410/2020/00042.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не виконав вимоги частини першої статті 14 Протоколу для надання режиму вільної торгівлі до товару за митною декларацією від 29 травня 2020 року №UA100410/2020/216423, оскільки зазначене не є підставою для відмови у прийнятті митної декларації, а може бути приводом для застосування інших форм митного контролю, зокрема проведення перевірки щодо повноти нарахування та сплати митних платежів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваної картки відмови з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100410/2020/000424.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ»» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Головатого, 83; ідентифікаційний код 39415619);

Київська митниця Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А; ідентифікаційний код 43337359).

Суддя В.А. Кузьменко