Справа № 400/5397/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р. № 400/5397/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1,м. Миколаїв, 54003,

до відповідача:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма " Україна ", вул. Г. Врадіївщини, 59, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область,56301, вул. Потьомкінська, 114, м.Миколаїв,54001

про:застосування заходу реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Управління Держпраці у Миколаївській області (надалі позивач або Управління) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма "Україна" (надалі відповідач або Товариство , в якому просить: застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації устаткування підвищеної небезпеки, а саме: зерноочисний комплекс БЦС-50(тік); експлуатацію будівлі на території току; експлуатацію електрообладнання підприємства; газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах; виконання робіт в замкнутому просторі (ємностях); експлуатацію резервуару № 1 об`єм - 10м3; резервуару №2 об`єм - 10 м 3, резервуару №3 об`єм - 25 м 3, резервуар №4 об`єм - 25 м3з дизельним пальним; роботи з використання та зберігання горючих рідин та устаткування пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1 і2 класу небезпеки; зберігання добрива складного мінерального "Суперагро" марки NP-12:24 об`ємом 120 т 950 кг; виконання робіт з використання та зберігання небезпечних речовин 1 і 2 класу небезпеки; експлуатація складу ПММ; відсторонити від виконання своїх посадових обов`язків працівників, які не пройшли навчання та перевірку знань: ОСОБА_1 Ю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

В обґрунтування позову зазначає, що під час проведення перевірки позивачем було встановлено порушення відповідачем норм законодавства про працю, відображені в Розділі V акту перевірки від 21.08.2020 № 499, у зв`язку із яким необхідно застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до відповідача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 28.12.2020року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

У період з 10.08.20 по 21.08.2020 року посадовими особами Управління Держпраці у Миколаївській області проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки відповідача - Сільськогосподарського товариства "Агрофірма Україна", що знаходиться за адресою: вул. Героїв Врадіївщини, 59, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область,56301, за результатами якої складено акт від 21.08.2020 № 499. Зазначеним актом зафіксовано порушення, зазначені у Розділі V акту перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення перевірки, орган державного нагляду (контролю) склав припис №499 від 21.08.2020 р. щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Вказаним приписом визначено 35 пунктів з порушеннями, які відповідач повинен був усунути у визначений строк. Варто зазначити, що пункти порушень визначених у приписі в повній мірі відповідають визначеним в акті перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Абзацом 4 ст. 11 Закону суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону. Позивач під час проведення перевірки не відбирав зразки продукції, не призначав жодних експертиз, не одержував пояснення, довідки, документи, матеріали та будь-які інші відомості з питань, що виникали під час державного нагляду (контролю). Хоча в той самий час абз. 1 ч. 2 ст. 8 Закону визначено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом. Також статтями 13-17 Закону визначено порядок та умови відібрання зразків та призначення експертизи.

Пунктом 7 Акту зазначено, що механік ОСОБА_1 , агроном ОСОБА_2 не пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони праці, що є порушенням пп. 3. /. 4.1, 5.1, 5.6 НПАОП 0.00-4.12-05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці(далі Положення).

Пункт 3.1. Положення визначено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи, а також учні, курсанти, слухачі та студенти під час трудового і професійного навчання проходять на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії.

Пунктом 4.1. Положення визначено, що посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з № 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Пунктом 5.1. Положення встановлено, що перелік посад посадових осіб, які проходять навчання і перевірку знань з питань охорони праці (додаток 3), під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, навчаються згідно з Типовими тематичним планом і програмою навчання з питань охорони праці посадових осіб (додаток 4).

Пунктом 5.6. Положення встановлено, позачергове навчання і перевірка знань посадових осіб, а також фахівців з питань охорони праці проводяться при переведенні працівника на іншу роботу або призначенні його на іншу посаду, що потребує додаткових знань з питань охорони праці;

Посадові особи, у тому числі фахівці з питань охорони праці підприємств, де стався нещасний випадок (професійне отруєння) груповий або із смертельним наслідком, повинні протягом місяця пройти позачергове навчання і перевірку знань з питань охорони праці в порядку, встановленому Типовим положенням, якщо комісією з розслідування встановлено факт порушення ними вимог нормативно-правових Актів з охорони праці.

Позачергове навчання з метою ознайомлення з новими нормативно-правовими Актами з охорони праці може проводитися у формі семінарів.

Суд зазначає, що позивач посилається на пункти вказаного Положення, проте не надає уточнень до яких саме категорій професій належать посади механіка та агронома та якої форми навчанню вони підлягають та чи підлягають навчанню взагалі. Крім того суду не є зрозумілим, яким чином позивач з`ясував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 займають саме такі посади, якщо посадові особи позивача під час проведення перевірки та перед звернення до суду з цим позовом не переглядали та не запитували ні наказів про призначення на посади ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , ні їх посадових обов`язки (посадових інструкцій). Позивачем не було встановлено, чи працюють взагалі в СТОВ Агрофірма'Україна" такі особи.

Пунктом 8 Акту визначено - працівниками зайнятими на роботах з підвищеною небезпекою не проведено обов`язкове, щорічне навчання і перевірка знань з питань охорони праці, що є порушенням п. 3.1, 3.17, 4.1 НПАОП ).00-4.12-05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.

Пункт 3.1. Положення визначено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи, а також учні, курсанти, слухачі та студенти під час трудового і професійного навчання проходять на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії.

Пунктом 3.17 Положення встановлено, що організаційне забезпечення роботи комісії (організація проведення перевірки знань з питань охорони праці, оформлення, облік і зберігання протоколів перевірки знань, оформлення і облік посвідчень про перевірку знань з питань охорони праці) покладається на суб`єкт господарювання, яким

проводилось навчання з питань охорони праці. Термін зберігання протоколів перевірки знань з питань охорони праці не менше 5 років.

Пунктом 4.1. Положення визначено, що посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 №15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліку робіт, де є погреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 №263/121 та зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з №18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Позивач посилається на пункти вказаного Положення, проте не надає уточнень які працівники Відповідача зайняті на роботах з підвищеною небезпекою, в чому полягає небезпека, які посади займають такі працівники та які їх функціональні обов`язки. Посадові особи Позивача під час проведення перевірки не встановили обставин, які б вказували на те, що працівники відповідача зайняті роботою з підвищеною небезпекою.

Пуктом 10 Акту визначено - зерноочисний комплекс БЦС - 50 (тік) - експлуатується порушенням вимог безпекуи: завальна яма не загороджена, що є порушенням п. 4.3. глави 4 розділу V НПАОП 01.0-1.01-12 Правил охорони праці в сільськогосподарському виробництві.

Суд зазначає,що Правила охорони праці в сільськогосподарському виробництві, на які посилається Позивач, як нормативний акт, вимоги якого порушено, втратив чинність на підставі наказу Мінсоцполітики від 29.08.2018 №1240,зареєстрованого в Мін`юсті 21 вересня 2018 р. за № 1090/32542. Крім того у вказаних Правилах відсутній п. 4.3.

Врахочуючи, що такий нормативний акт втратив чинність, порушити його вимоги Відпровідач не міг.

Пунктом 11 Акту визначено - не забезпечене належне утримання будівель та споруд, моніторинг за їх технічним станом, а саме: на території току знаходиться будівля складу, стіна будівлі під дією атмосферних явищ і часу руйнується та знаходиться в аварійному стані:не прийняті заходи щодо недопущення травмування працівників товариства руйнуванням будівлі складу, що є невиконанням вимог ст. 13 Закону України Про охорону праці .

Позивач не підтвердив, що з числа осіб, які проводили перевірку, наявні спеціалісти, які володіють спеціальними знаннями та навичками, необхідними для встановлення технічного стану будівлі складу або експертів, які уповноважені проводити будівельно-технічні експертизи. Також Позивач не проводив жодних будівельно-технічних експертиз під час перевірки, що підтверджує, що пункт 11 акту створено на припущення представників Позивача.

Також суд приймає до уваги пояснення відповідача, відносно того, що на території на якій знаходиться СТОВ Агрофірма Україна є декілька будівель, в тому числі складського призначення, а тому не розуміло, яка саме будівля в аварійному стані.

Відповідно до п.п. 5.1 п. 5 Розділу II. Інженерно-технічні експертизи Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), основними завданнями будівельно-технічної експертизи є визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, причин пошкоджень та руйнувань об`єктів та їх елементів.

Суд вказує, що призначати та проводити будівельно-технічну експертизу необхідно було саме під час перевірки. Тобто в той момент, коли у представників позивача виникли підозри (сумніви, припущення) щодо стану будівлі, останні зобовязані були вчинити вказані дії. Таким чином Позивач не встановив ні Актом, ні позовною заявою обставин, які б доказували, що відповідач порушив ст. 13 Закону України "Про охорону праці вказаних Правил.

Пукнтом 13 Акту визначено - на час перевірки працівників підприємства не пройшли навчання з електробезпеки, що є порушенням п. 1.3.1 ПБЕЕС

Відповідач надав пояснення та вказав, що не має в своєму штатному розписі інженерно- технічних працівників, які мають електротехнічну підготовку і пройшли перевірку знань у встановленому порядку та не планує їх працевлаштовувати. Це особисте право керівника СТОВ "Агрофірма Україна та його власника кого, яку кількість та на які посади призначати працівників, відповідач має можливість провадити господарську діяльність без працівників загалом. На даний час юридична особа не має необхідності наймати працівників у великій кількості. Для задоволення своїх потреб СТОВ Агрофірма Україна достатньо укласти договори передбачені Цивільним кодексом України і не тільки з суб`єктами господарської діяльності, в тому числі щодо обслуговування електроустановок, їх перевірки, випробувань і вимірювань.

Крім того позивачем не було визначено під час перевірки, чи здійснюють якісь із працівників відповідача обслуговування електроустановок, чи наявні на території або в приміщеннях Відповідача електроустановки, чи діють вони та що саме має на увазі позивач під виразом "електроустановка. В п.1.2. Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Комітетом по нагляду за охороною праці Міністерства праці та соціальної політики України № 4 від 09.01.1998 р. визначено, що елекутроустановка - це установка, в якій виробляється, перетворюється, передається, розподіляється, споживається електрична енергія. Також пунктом цих Правил визначено, що електроустановка може бути без місцевих чергових працівників тобто це електроустановки ПЛ і КЛ, які обслуговують ОВБ або оперативно-ремонтні працівники. Оперативно-виїзна бригада (ОВБ) - виїзна бригада оперативних чергових працівників, які навчені і допущені до виконання оперативних перемикань та окремих видів ремонтних робіт, передбачених виробничими інструкціями.

Крім того на веб-сгорінці офіційного сайту Верховної Ради України за посиланням: https://zakon.rada.gov.Ua/laws/show/z0093-98#Text, можливо ознайомитись з Правилам и безпечної експлуатації електроустановок споживачів. Окрім іншого на вказаній веб- сторіпці відсутнє позначення того, що цей нормативний акт є чинним.

Законодавець приймаючи Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності передбачив у ньому ч. 7 ст. 4 якою визначено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання. Таким чином, п. 1.3Л Правил передбачено, що керівник підприємства зобов`язаний забезпечити утримання, експлуатацію і обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів, проте в той самий час цим пунктом не визначено, що відповідач, як субєкт господарювання повинен мати саме найманих працівників, які будуть обслуговувати електроустановки.

Таким чином позивачем не встановлено ні актом, ні позовною заявою обставин, які б доказували, що відповідач порушив п. 1.3.1 вказаних Правил.

Пунктом 18 Акту визначено - субєкт господарювання не отримав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах, що є порушенням п.4 дод. 2 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1107 (далі Порядок № 1107).

Проаналізувавши норми Порядку №1107 встановлено, що цей Порядок визначає процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання Держпраці та її територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткований підвищеної небезпеки.

Зокрема Порядком № 107 визначено, що роботодавець маючи на меті виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2 повинен отримати дозвіл. Тобто, якщо відповідач плануває виконувати роботи підвищеної небезпеки, тоді він повинен отримати дозвіл, а якщо не планує, тоді не повинен.

Позивачем не було встановлено під час перевірки виконання працівниками Відповідача робіт підвищеної небезпеки, зокрема газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах. Відповідач не виконував на момент перевірки жодних робіт підвищеної небезпеки. У випадку, якщо Відповідачу необхідно провести газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах, то ним залучаються працівники інших суб`єктів господарювання, які мають відповідні дозволи, на підставі договірних відносин.

Пунктом 19 Акту визначено - суб`єкт господарювання не подав декларацію відповідності матеріально - технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці щодо видів робіт, а саме: роботи в замкнутому просторі (ємкостях), чим порушено п. 5 дод. б Порядку № 1107.

Відповідно до Порядка № 1107, відповідач не знайшов підтвердження того, що він повинен був подавати зазначену декларацію, так як на його території не проводяться роботи в замкнутому просторі (ємкостях).

Пунктом 20 Акту визначено суб єктом господарювання не проведена ідентифікація складу ПММ, а саме дизельного пального: резервуар № 1 об 'єм -10 м3, резервуар №2 об 'єм 10 м3, резервуар № 3 об 'єм - 25 м3, резервуар № 3 об єм - 25 м3, чим порушено п.3 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 (далі Порядок 956).

Представниками позивача, які проводили перевірку, не було документально встановлено знаходження на території відповідача ПММ, дизельного пального та резервуарів в такій кількості та об`ємах. Позивачем на момент перевірки не призначено та не проводено криміналістичну експертизу для визначення вказаного у відповдіності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мін`юсту від 08.10.98 № 53/5.

Крім того, позивач самостійно зазначив, що відповідно до п. З Порядку № 956 суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації.

Відповідно до п. З Порядку № 956 Потенційно небезпечний об`єкт вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об`єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси.

Проведення криміналістичної експертизи могло б встановити які саме речовини знаходяться на території відповідача та чи відносяться вони до небезпечних речовин.

Пунктом 24 Акту визначено - суб`єктом господарювання не представлена проектна та технічна документація складу ПММ, паспорти на ємності № 1, № 2, № З, №> 4 та паливно-роздавальну колонку, що є порушенням cт. 21 Закону України " Про охорону праці "

Суд зазначає, що позивач не запитував проектну та технічну документацію складу ПММ, паспорти на ємності № 1, № 2, № 3, № 4 та паливно-роздавальну колонку. Позивачем не встановлено кому належить право власності на ці об`єкти, а тому факту порушення ст. 21 Закону України Про охорону праці суд не знаходить.

Пунктом 25 Акту визначено - у суб`єкта господарювання відсутні умови для зберігання мінеральних добрив, а саме складські приміщення для їх зберігання, чим порушено п. 7.1.1 НПАОП 0.00-1.44-09.

Відповідно до п. 7.1.1 Правил охорони праці при переробці та зберіганні аміачної селітри насипом визначено, що склади (складські комплекси) для зберігання аміачної селітри повинні бути побудовані за типовими проектами відповідно до вимог "Будинки і споруди Будівлі і споруди для зберігання добрив та засобів захисту рослин" (далі - ДБН В.2.2-7-98). Не допускається зберігання аміачної селітри насипом у тимчасових непристосованих складах або на відкритих майданчиках.

З аналізу вказаної норми правил можливо зробити висновок, що для порушенння цього пункту необхідно мати на зберіганні аміачну селітру та побудований склад, який не відповідає ДБН В.2.2-7-98.

На момент перевірки Відповідач не мав на території, якою користувався, аміачну селітру. Позивач під час перевірки повинен був встановити наявність такої речовини на території Відповідача шляхом проведення криміналістичної експертизи, що ним не було вчинено.

По-друге, якщо Відповідач не має на зберіганні аміачну селітру, то його склади (складські комплекси) не повинні відповідати ДБН В.2.2-7-98. Також варто звернути увагу, що позивачем не було встановлено порушень ДБН В.2.2-7-98, так як позивач не отримував проектно-технічну документацію на склади (складські комплекси), якими користується Відповідач та не було проведено будівельно-технічну експертизу під час перевірки.

Таким чином, позивачем не встановлено обставин на які посилається, а тому ним не доведено наявність порушення з боку Відповдіача.

Пунктом 26 акту визначено, що механік ОСОБА_1 , агроном ОСОБА_2 не пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони праці, в обсязі виконуваної ними роботи, службові обов`язки яких пов`язані з керівництвом та котролем за виконанням робіт при використанні мінеральних добрив та газонебезпечних робіт та робіт г вибухонебезпечних зонах та за нормативно - правовими актами, додержання яких входить до його функціонування, що є порушенням п.5 НПАОП 0.00-4.12-05 "Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.

Суд зазначає, що позивачем не встановлено під час перевірки, чи працевлаштовані на СТОВ Агрофірма Україна зазначені ним особи, а якщо працевлаштовані, то на яких посадах та які функціональні обов`язки вони виконують. Висновок, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посадові особи є поспішним.

Пунктом 21 акту визначено - при визначені класу небезпеки об`єкту, отримати дозвіл на виконання робіт підвищенної небезпеки, а саме: використання та зберігання горючих рідин та устаткування, пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1 і 2 класу небезпеки. Порушено п. 1 дод. 2, п. 1 дод. З Порядку № 1107.

Позивач вказує, що відповідач зберігає та використовує горючі рідини, проте в той самий час не визначив ні в позові, ні під час перевірки, які саме рідини зберігаються та як вони використовуються. Позивач не підтвердив наявність таких рідин на території відповідача, не встановив, якого класу та групи такі рідини, їх об`єм та інші характеристики притаманні небезпечним речовинам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 956 Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки. Проте в той самий час визначення вказаних характеристик предствниками Позивача в Акті не може бути належним, достатнім та достовірним доказом. Лише проведення криміналістичної експертизи могло б встановити які саме рідини знаходяться на території Відповідача та чи відносяться вони до небезпечних речовин.

Пунктом 22 акту визначено - суб`єктом господарювання не проведена ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки, а саме: добрива складне мінеральне Суперагро " марки NP 12:24 об`ємом 120 т 950 кг, чим порушено п. З Порядку індентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2020 № 956.

Позивачем не надавались запити до Відповідача, не проводилась криміналістична експертиза та не було вчинено будь-яких інших дій з метою встановлення наявності на території відповідача добрива складного мінерального "Суперагро марки NP - 12:24 об`ємом 120 т 950 кг, його небезпечності, його об`єму, маси, класу, групи та категорії небезпечності, якщо воно дійсно небезпечне. Визначення його небезпечності позивачем є необхідною умовою для того, щоб встановити порушення відповідачем п. З Порядку індентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2020 № 956. Позивач не дослідив вказане та не надав доказів, а тому факт порушення є недоказаним.

Пунктом 23 акту визначено - при визначені класу небезпеки об`єкту, необхідно отримати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: використання ти зберігання небезпечних речовин та устаткування, пов`язаного з використанням ти зберігання небезпечних речовин та устаткування, пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1 і 2 небезпеки, що є порушенням п. 1 дод. 2, п. 1 дод. З Порядку № 1107.

Позивач вказує, що Відповідач зберігає та використовує небезпечні речовини, проте в той самий час не визначив ні в позові, ні під час перевірки, які саме речовини зберігаються та як вони використовуються. Позивач не підтвердив наявність таких речовин на території Відповідача, не встановив, якого класу та групи такі речовини, їх об`єм та інші характеристики притаманні небезпечним речовинам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 956 Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки. Проте в той самий час визначення вказаних характеристик представниками Позивача в акті є обов`язковими елементом доказування.

Під час перевірки позивач не надавав запити та не отримував копії наказів про призначення вказаних осіб та їх посадові обов`язки. Тому висновок, що відповідачем порушено п. 5 НПАОП 0.00-4.12-05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці є безпідставним.

Пунктом 27 акту визначено - завідувач складом ПММ ОСОБА_3 , водій ОСОБА_12 не пройшли спеціальне навчання оператора - заправника, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, що є порушенням п. 3.1. НПАОП 0.00-4.12-05.

Суд вказує на те, що позивач не встановив під час перевірки, чи працевлаштовані на СТОВ "Агрофірма Україна зазначені ним особи, а якщо працевлаштовані, то на яких посадах та які функціональні обов`язки вони виконують. Під час перевірки позивач не надавав запити та не отримував копії наказів про призначення вказаних осіб та їх посадові обов`язки. Тому висновок, що Відповідачем порушено гі. 3.1. НПАОП 0.00-4.12-05 є безпідставним.

Крім того пунктом 3.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою

встановлено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи, а також учні, курсанти, слухачі та студенти під час трудового і професійного навчання проходять на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії.

Пунктом 4.1 Правил встановлено, що посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліки робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з № 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Відповідачем, зазначено, що працівники перед виконання своїх функціональних обов`язків на постійній основі проходять інструктажі на підприємстві за рахунок роботодавця інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці, надання домедичної допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії. Вказане відповідач здійснює в усній формі.

Суд зазначає, що пунктом 3.1. цих Правил не визначено обов`язку для роботодавця проводити вказані дії в письмовій формі, а тому відповідач не порушує цей пункт Правил. Також не доведено позивачем, що відповідач порушує п. 4.1 Правил, так як позивачем не було встановлено, що працівниками Відповідача проводяться роботи підвищеної небезпеки.

Пунктом 28 акту визначено - працівники ОСОБА_5 , Марченко 1.1, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не пройшли щорічне навчання та перевірку знань з питань охорони праці та по безпечному виконанню робіт при використанні мінеральних добрив, чим порушено п. З.1., 3.8 НПАОП 0.00-4.12-05 "Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці .

Позивач не встановив під час перевірки, чи працевлаштовані на СТОВ "Агрофірма Україна зазначені ним особи, а якщо працевлаштовані, то на яких посадах та які функціональні обов`язки вони виконують. Під час перевірки Позивач не надавав запити та не отримував копії наказів про призначення вказаних осіб та їх посадові обов`язки. Крім того п. 3.1 та п. 3.8 Правил не визначено обов`язку для роботодавця проводити щорічне навчання та перевірку знань з питань охорони праці та по безпечному виконанню робіт при використанні мінеральних добрив. Також, Відповідач не має на зберіганні та не використовує мінеральні добрива. Тому висновок, що Відповідачі порушено п. 3.1. тап. 3.8. НПАОП 0.00-4.12-05 є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем під час проведення перевірки, складання акту та припису не було встановлено, у визначеному нормативно-правовими актами України порядку, фактів та обставин на які посилається останній.

Для обгрунтування своїх доводів позивач не надав жодного доказу. Акт перевірки сам по собі не може бути достатнім, допустимим, належним та достовірним доказом, адже в його основу повинно бути покладено ряд інших доказів, які будуть прямо вказувати на порушення Відповідачем правил нормативно-правових актів з питань охорони праці.

Відповідно до ч. 1 ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного,суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв,541) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма " Україна " (вул. Г. Врадіївщини, 59, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область,56301 ) - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник