Справа № 755/6184/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2021 року м. Київ № 755/6184/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6)

про визнання права на додаткову житлову площу та стягнення вартості

неотриманої додаткової житлової площі, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі по тексту також відповідач) про визнання права на додаткову жилу площу та стягнення вартості неотриманої жилої площі.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково - рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання права на додаткову жилу площу та стягнення вартості неотриманої жилої площі закрито. При цьому, роз`яснено позивачу, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та, що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови, він може звернутися до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про направлення справи №755/6184/19 для продовження розгляду за встановленою юрисдикцією до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року справу №755/6184/19 передано для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідною ухвалою Окружного адміністративного суду місті Києва від 25 січня 2021 року справу №755/6184/19 прийнято до розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, під час проходження військової служби йому та членам його сім`ї за рахунок фондів Міністерства оборони України, розпорядженням Дніпровської РДА в м. Києві від 13 травня 2017 року №240 було надано в постійне користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Однак, до надання квартири для постійного проживання, йому наказом Міністра оборони України від 16 червня 2016 року №541 було присвоєне військове звання «полковник юстиції», відтак у нього виникло право на отримання додаткової житлової площі, про наявність якого та про його порушення позивачу стало відомо з постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року по справі №757/10624/17-ц.

Згідно позиції позивача, оскільки жилі приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження служби та відповідачем було надано житлове приміщення, то допущене порушення вимог ст. 49 ЖК УРСР може бути усунуте шляхом стягнення вартості ненаданої додаткової житлової площі у розмірі 440 510 грн.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у його задоволенні з підстав того, що позивач реалізував своє право на безоплатне отримання житла за рахунок Міністерства оборони України, яке надається один раз протягом усього часу проходження служби відповідно до вимог п.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Додатково представник відповідача зазначив, що питання соціального захисту, в тому числі забезпечення житлом військовослужбовців, врегульовано законодавством України, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 та Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (яка діяла на момент звільнення позивача з військової служби), якими не передбачено надання додаткової житлової площі військовослужбовцям визначеної категорії.

Позивач у відповіді на відзив стверджував, що при забезпеченні позивача та інших військовослужбовців відповідач повинен застосовувати п. 27 Положення, який визначає, що особи офіцерського складу у званні полковник, йому рівному чи вище, які проходять військову службу, так і звільнені в запас чи у відставку, мають право на додаткову житлову площу в розмірах, які встановленні чинним законодавством.

Крім того, позивач зазначив, що пункт 3 Порядку застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень в Українській РСР встановлює, що жилі приміщення в м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 м.кв. жилої площі на одну особу, але не менше як 7,5 м.кв., а отже 11,78 м.кв. отриманих сім`єю позивача на кожного члена сім`ї це норма житлової площі, яка передбачена ст. 47 ЖК УРСР, а не норма додаткової площі. При цьому, додаткова площа передбачена ст. 49 ЖК УРСР.

За твердженнями позивача, допущені порушення права позивача під час проходження військової служби, дають останньому право на судовий захист у вигляді визнання судом права на додаткову житлову площу та стягнення з відповідача вартість 10 м.кв. ненаданої житлової площі у сумі 440 510 грн.

З огляду на викладене, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, суд враховує подане позивачем клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 05 серпня 1994 року по 31 січня 2018 року, що підтверджується копією витягу із послужного списку.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ордером №011395 від 21 жовтня 2014 року було надано право на зайняття службового приміщення двох кімнат квартири у АДРЕСА_3 , житловою площею 35,30 кв.м. зі складом сім`ї три особи.

Відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 30 жовтня 2014 року.

З копії витягу із наказу Міністра оборони України від 16 червня 2016 року №541 вбачається, що позивачу присвоєно військове звання «полковник юстиції».

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 15 грудня 2016 року та на підставі протоколу №26 від 02 вересня 2016 року засідання житлової комісії Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур було позитивно вирішено питання забезпечення та погодження розподілу житлової площі для постійного проживання шляхом виключення зі складу службової двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , полковнику юстиції ОСОБА_1 , в якій він проживає зі складом сім`ї із зняттям з квартирного обліку по житловій комісії Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур в гарнізоні м. Київ.

Відповідно до копії витягу з розпорядження Дніпровської РДА в м. Києві від 13 травня 2017 року №240 вбачається, що було направлено прохання Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ з питання виключення із складу службових квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , в якій проживає позивач з сім`єю з трьох осіб.

Згідно витягу із наказу начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 31 січня 2018 року №25 полковника юстиції ОСОБА_1 , заступника начальника юридичної служби Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, звільнено наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 грудня 2017 року №940 з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Позивач, зважаючи на те, що до надання квартири у постійне користування йому присвоєно звання «полковник», що зумовило виникнення у нього права на додаткову житлову площу, яку йому не надано, звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. ст. 1, 9, 31 Житлового кодексу Української PCP та ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Статтею 49 Житлового кодексу Української PCP визначено, що понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено.

Порядок і умови надання додаткової жилої площі та перелік категорій громадян, які мають право на її одержання, встановлюється законодавством Союзу PCP.

Згідно із п. 27 Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №193 від 17.02.1981, особи офіцерського складу в званні полковника, йому рівному і вище, які перебувають на дійсній військовій службі, так і звільнені в запас або у відставку, а також командири окремих військових частин мають право на додаткову кімнату або на додаткову житлову площу в розмірах, що встановлюються чинним законодавством.

Водночас, для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру, відповідно до вимог п. 11 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02 вересня 2015 року (далі Порядок №728), житловій комісії подаються такі документи: рапорт військовослужбовця та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення: довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування); копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов: копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копія свідоцтва про народження дитини (за наявності); копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов): довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов: документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Згідно із п. 12 та п. 13 Порядку №728, житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні. Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, після чого в порядку, визначеному Міноборони, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони. Міноборони надає компенсацію шляхом перерахування коштів на поточний рахунок особи, що має право на її отримання.

З метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями згідно із п.п. 9, 10 Розділу II Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року (далі Інструкція №380), наказом Міністерства оборони України утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю), серед основних завдань якої є контроль за правильністю призначення виплат військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Відповідно до п. 11 Розділу II Інструкції №380 Комісія з контролю відповідно до визначених завдань має право приймати рішення, зокрема щодо погодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про виплату військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. У разі непогодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом, який підписується членами комісії, що були присутні на засіданні житлової комісії, та затверджується головою Комісії з контролю.

При цьому, згідно вимог п. 8 Розділу VIII Інструкції №380, за результатами розгляду Списків осіб, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення у військовій частині Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про погодження виплати грошової компенсації або відмову в погодженні виплати грошової компенсації із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Відповідно до п. 9 Розділу VIII Інструкції №380, ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Списки виплати грошової компенсації в Збройних Силах України та після затвердження Міністром оборони України направляє їх до військових частин, військових комісаріатів та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району для оформлення документів на перерахування коштів військовослужбовцям на їх особистий рахунок у банківській установі.

Аналіз наведених норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, свідчить, що для реалізації свого законного права на отримання грошової компенсації за належну для отримання додаткову житлову площу та визначення її остаточного розміру позивачу необхідно звернутися із відповідним законодавчо визначеним пакетом документів до житлової комісія, до повноважень якої за результатами розгляду таких документів входить прийняття рішення про надання або відмову в наданні відповідної грошової компенсації.

В той же час, матеріали справи не містять доказів такого звернення позивачем до уповноваженого органу, як і не містять доказів надання йому відмови у нарахуванні та виплаті спірної грошової компенсації.

На думку суду, вимоги позивача є передчасними, оскільки ним не вжито всіх заходів та не дотримано всіх вимог, визначених чинним законодавством для реалізації свого законного права на отримання грошової компенсації за належну для отримання додаткову житлову площу за звання «полковник».

За таких обставин, зважаючи на передчасність вимог позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук