Справа № 389/714/21 (2-а/389/13/21)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 389/714/21 (2-а/389/13/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року

у справі № 389/714/21

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Наконечного В`ячеслава Віталійовича, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Наконечного В`ячеслава Віталійовича (далі відповідач-1), Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3904487 від 12.03.2021 та закрити провадження у справі.

Позові вимоги обґрунтовані неправомірністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. За твердженням позивача відомості, отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, що у спірному випадку був використаний відповідачем для фіксації ймовірного правопорушення, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки отримані з порушенням встановленої процедури. Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор поліції має право використовувати прилад вимірювання швидкості TruCam, який повинен бути встановлений стаціонарно вмонтованим способом, натомість цей пристрій інспектор поліції тримав в руках, що суперечить вимогам законодавства. Також вказує, що лазерний вимірювач швидкості Trucam не пройшов сертифікацію, виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а тому його дані не можуть прийматися як доказ. Крім того, на даній ділянці дороги інформація про використання технічних засобів відеофіксації не була розміщена, жодних інформаційних знаків, а саме: дорожній знак 5.70, на дорозі не встановлено.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що докази, отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam у повній мірі підтверджують факт інкримінованого позивачу діяння, а сам пристрій є придатним для застосування при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі.

Суд встановив, що вимірювач швидкості «TruCAM LTI 20/20 №ТС000429» є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, а тому зафіксовані останнім відомості є доказом в розумінні ст.251 КУпАП та ст.ст.73-76 КАС України.

Твердження позивача, що використання приладу TruCAM в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, суд визнав необґрунтованим, оскільки за даними свідоцтва про повірку лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 з №ТС000429 є придатним для застосування при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі, відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів.

Стосовно доводів позивача про відсутність на ділянці дороги дорожнього знаку 5.70, який інформує про використання технічних засобів відеофіксації, суд зазначив, що цей дорожній знак відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків, а Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Скаржник посилається на порушення належної організації дорожнього руху (відсутність дорожнього знаку 5.45 або 5.46), а також порушення процесу вимірювання швидкості руху автомобіля, при тому, що надані докази узагалі не фіксують особу правопорушника.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем-1 - інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Наконечним В`ячеславов Віталійовичем прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3904487 від 12.03.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

За змістом вказаної постанови 12.03.2021 о 09.49 год. в межах населеного пункту м.Олександрія, позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», де дозволена швидкість руху 50 км/год, позивач керував транспортним засобом марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу та відповідно, допустив порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. Як вказано в постанові серії ЕАН №3904487 від 12.03.2021, швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM 000429.

В якості доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог п.12.4 Правил дорожнього руху відповідачем поданий відеозапис та фотозйомку з технічного засобу TruCAMLTI20/20TC№000429, якими зафіксовано, що автомобіль позивача в населеному пункті рухався зі швидкістю 74 км/год.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення виявлено за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС000429.

Судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012, виданий Міністерством економічного розвитку і торгівлі України. Зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до виданого Державним підприємством Укрметртестстандарт Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 01.12.2020 №22-01/20573, чинного до 01.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAMLTI20/20№ТС000429» відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, є придатним до застосування.

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США, також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008.

З огляду на наведене, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що фотознімки та відеозапис, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 № ТС000429, в розумінні положень ст.251 КУпАП, можуть мати доказовий характер в питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху.

Разом з тим, слід зауважити, що таке можливо лише за умови дотримання уповноваженою особою процедури використання цього приладу.

Встановлені у справі обставини, не спростовані сторонами, свідчать, що прилад TruCam LTI 20/20 №ТС000429 використовувався в ручному режимі, що визнано судом першої інстанції правомірним, оскільки за технічними характеристиками цей прилад відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

За позицією позивача таке використання лазерного вимірювача Tru Cam LTI 20/20 № ТС000429 не відповідає положенням статті 40 Закону України «Про національну поліцію».

Надаючи оцінку цим доводам позивача суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За змістом частини 1 наведеної статті, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, встановлені вказаною нормою Закону способи використання цієї техніки є чітко визначеними і не передбачають інших можливостей і способів застосування.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування приладу TruCam в інший спосіб, зокрема, як в спірному випадку в руках працівника поліції, ставить під сумнів правомірність заміру швидкості автомобіля позивача.

Безумовно погоджуючись з наявністю у відповідача повноважень здійснювати контроль за швидкістю руху транспортних засобів, суд апеляційної інстанції в той же час наголошує, що працівники поліції повинні використовувати технічні засоби фіксації швидкості руху виключно у спосіб, визначений законом.

Конструкція лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20, яка передбачена для утримання вимірювача в руках під час вимірювань, ніяким чином не може виправдовувати відступлення від вимог Закону, тим більш, що за технічними характеристиками такого вимірювача крім основного, ручного режиму роботи, цей вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 № ТС000429 не був зафіксований під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача, як того вимагає наведена норма ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», що є свідченням того, що в спірному випадку відповідачем застосовано прилад Tru Cam в інший спосіб, ніж те визначено статтею 40 Закону України Про Національну поліцію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивача, що дані з лазерного вимірювача швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС000429 не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР України відповідачем не надано.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги підстави заявленого позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову .

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року у справі № 389/714/21 скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3904487 від 12.03.2021 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко