Справа № 640/16855/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року м. Київ № 640/16855/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування постанов,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича від 13 травня 2019 року №5604351 про стягнення виконавчого збору у розмірі 89 040,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича від 13 травня 2019 року №56296227 про стягнення виконавчого збору у розмірі 311 640, 00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича від 13 травня 2019 року №56499870 про стягнення виконавчого збору у розмірі 658 140, 00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича від 15 травня 2019 року №56630312 про стягнення виконавчого збору у розмірі 265 650, 00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 10 червня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, скасовано, а дану справу направлено на новий розгляд.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2021 року справу № 640/16855/19 розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою від 06 липня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв до провадження адміністративну справу №640/16855/19 та вирішив її подальший розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання.

Вказаною ухвалою відповідачу надано час для надання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, з урахуванням правових висновків Верховного Суду викладених в постанові від 01 червня 2021 року.

У судовому засіданні, призначеному на 15 липня 2021 року, представник позивача долучив письмові пояснення по суті позовних вимог, у яких зазначив, що чинне законодавство зобов`язує державного виконавця виносити постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим у нього виникає обов`язок щодо визначення суми виконавчого збору ще на початку примусового виконання рішення та не пов`язує таку обставину з фактичним виконанням рішення суду боржником. Втім, відповідач виніс постанови про стягнення виконавчого збору значно пізніше ніж встановлено законом.

Представник позивача звернув увагу, що відповідачем не було стягнуто з боржника на користь стягувана присуджених сум за виконавчими написами. Для стягнення виконавчого збору державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто не здійснено жодних заходів щодо виконання виконавчих написів, що позбавляє відповідача можливості стягувати з позивача виконавчий збір.

Підсумовуючи викладене, представник позивача наголосив, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необгрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Протокольною ухвалою від 15 липня 2021 року суд замінив неналежного відповідача у справі на належного - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, Департамент ДВС).

03 серпня 2021 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що виконавчий збір стягнуто з ОСОБА_1 згідно з положеннями статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Крі того, відповідач підкреслив факт добровільної сплати позивачем стягнутого з нього виконавчого збору. Разом з тим, на думку Департаменту ДВС, оскаржувані постанови прийнято останнім на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Протокольною ухвалою суду від 02 вересня 2021 року, з урахуванням думок представників позивача, відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. вчинено 4 виконавчі написи, які зареєстровано в реєстрі за №583, №586, №585, №584, якими на підставі статей 87 - 89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, звернуто стягнення на земельні ділянки, які належать на праві власності ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме:

1) розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, с/т «Лісове»:

- земельна ділянка площею 0,12 та з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :12:018:0022;

- земельна ділянка площею 0,12 та з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :12:018:0019;

- земельна ділянка площею 0,12 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :12:018:0017;

- земельна ділянка площею 0,12 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :12:018:0016;

- земельна ділянка площею 0,12 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :12:018:0020;

- земельна ділянка площею 0,12 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :12:018:0021.

2) розташовані в межах Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області:

- земельна ділянка площею 0,9901 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:002:0004;

- земельна ділянка площею 1,99 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:002:0006;

- земельна ділянка площею 1,9899 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:002:0003;

- земельна ділянка площею 1,9899 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:002:0005.

3) розташовані в межах Маловільшанської сільської ради Обухівського району Київської області:

- земельна ділянка площею 0,9887 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:0034;

- земельна ділянка площею 0,9899 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:0032;

- земельна ділянка площею 1,99 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:0036;

- земельна ділянка площею 1,99 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:0037;

- земельна ділянка площею 0,8205 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:003:0024;

- земельна ділянка площею 1,99 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:003:0021;

- земельна ділянка площею 1,9899 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:0033;

- земельна ділянка площею 1,9901 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:003:0022;

- земельна ділянка площею 1,99 га з цільовим призначенням: для ведення садівництва, кадастровий номер :03:003:0023.

4) розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лебедівка:

- земельна ділянка площею 0,2448 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0327;

- земельна ділянка площею 0,2448 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0325;

- земельна ділянка площею 0,2459 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:035:0012;

- земельна ділянка площею 0,2459 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0304;

- земельна ділянка площею 0,2460 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0306;

- земельна ділянка площею 0,2449 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0328;

- земельна ділянка площею 0,2460 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:035:0010;

- земельна ділянка площею 0,2460 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0301;

- земельна ділянка площею 0,2459 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0308;

- земельна ділянка площею 0,2450 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:035:0009;

- земельна ділянка площею 0,2448 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:035:0030;

- земельна ділянка площею 0,2450 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:035:0011;

- земельна ділянка площею 0,2448 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0326;

- земельна ділянка площею 0,2471 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0302;

- земельна ділянка площею 0,2450 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0305;

- земельна ділянка площею 0,2450 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0307;

- земельна ділянка площею 0,2448 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:035:0029;

- земельна ділянка площею 0,2450 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :32:017:0303. '

На підставі заяв ПАТ «Уксоцбанк» головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Назаровцем А.Т. прийнято такі постанови про відкриття виконавчих проваджень:

1) від 29 березня 2018 року №56043519 з примусового виконання виконавчого напису №583;

2) від 03 травня 2018 року №56296227 з примусового виконання виконавчого напису №586;

3) від 01 червня 2018 року №56499870 з примусового виконання виконавчого напису №585;

4) від 19 червня 2018 року №56630312 з примусового виконання виконавчого напису №584.

13 травня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Назаровцем А.Т. прийнято постанови про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчих проваджень №56043519, №56296227, №56499870, а 15 травня 2019 року - в рамках виконавчого провадження №56630312.

У подальшому, 15 травня 2019 року, зазначеним держаним виконавцем прийнято постанови про відкриття виконавчих проваджень №59115688, №59115601, №59115641 з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору, а 17 травня 2019 року - №59140694.

Не погоджуючись із зазначеними постановами відповідача про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчих проваджень №56043519, №56296227, №56499870, №56630312, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин), виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

Положеннями абзаців 1, 2 пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі по тексту - Інструкція №512/5 у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, з положень статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу III Інструкції №512/5 випливає необхідність зазначення державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору у відповідному розмірі.

Поряд із цим, за приписами пункту 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувана - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Частиною третьою статті 40 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зазначена норма Закону знаходить своє відображення в абзаці 4 пункту 8 розділу III Інструкції №512/5, за яким, у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Зважаючи на наведені приписи Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5, передбаченим є закінчення виконавчого провадження з підстав передання майна, що є предметом іпотеки, іпотекодержателю або придбання останнім такого майна відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно. Окрім того, у цьому випадку та якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому Законом.

За таких обставин, нормами законодавства врегульовано питання як зазначення виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору у відповідному розмірі, так і стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження.

Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 640/16620/19, від 28 січня 2021 року у справі № 640/24233/19.

Водночас, суд акцентує, що в пункт 8 розділу III наказом Міністерства юстиції України від 02 серпня 2018 року №2522/5 «Про затвердження Змін до Інструкції з організації примусового виконання рішень» внесено зміни до Інструкції №512/5, зокрема, зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Вказаний наказ набрав чинності з 28 серпня 2018 року.

89 040, 00 грн. за виконавчим провадженням №56043519;

658 140, 00 грн. за виконавчим провадженням №56499870;

265 650, 00 грн. за виконавчим провадженням №56630312;

311 640, 00 грн. за виконавчим провадженням №56296227.

Суд звертає увагу, що за приписами частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження з підстави передбаченої пунктом 15 частини першої статті 39 Закону державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Назаровцем А.Т. винесено спірні постанови в межах порядку, передбаченого статтею 27, частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суми виконавчого збору у вересні 2019 року сплачені ОСОБА_1 в добровільному порядку, як боржником у зазначених виконавчих провадженнях, що підтверджується платіжними дорученнями №2973415, №2973481, №2973540 та №2973512.

У зв`язку зі сплатою у добровільному порядку виконавчого збору, 12 вересня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Назаровцем А.Т. винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №59115688, №59140694, №59115641, №59115601 з примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на те, що Законом України «Про виконавче провадження», у відповідних його редакціях, врегульовано питання зазначення виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору у відповідному розмірі, а також передбачено стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження, зважаючи на приписи статті 27, частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», доводи позивача про порушення відповідачем норм статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» є необгрунтованими, а тому суд не вбачає наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Погрібніченко