Справа № 640/21639/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року м. Київ № 640/21639/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в України в м. Києві № 2600-0305-8/119065 від 23 липня 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в виплаті пенсії за вислугою років без обмеження її граничного розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року виплату перерахованої відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м Києва по справі № 640/22336/20 від 24 лютого 2021 року пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмеження її граничного розміру та виплатити різницю між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при перерахунку та виплат пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем 10 серпня 2021 року подано відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки відсутні підстави для перерахунку пенсії та видачі оновлених довідок.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 2007 року є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.06.2015 у справі № 263/6098/15-а (провадження № 2а/263/197/2015) задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання неправомірними дій щодо обмеження під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та виплату недоотриманих сум, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо обмеження під час перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 13 травня 2015 року та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-216 від 06 травня 2015 року відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, починаючи з 13 травня 2015 року, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року (справа № 640/22336/20) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 19.03.2020 № 2600-0302-8/28614, зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в України в м. Києві № 2600-0302-8/28614 від 19 березня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1 ) в перерахунку пенсії за вислугою років, за результатами розгляду заяви, зареєстрованої 17 березня 2020 року за №2511 та доданих до неї документів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1 ) з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, виданої 12 березня 2020 року прокуратурою Донецької області. В решті позовних вимог - відмовлено.

У вказаному рішенні зазначено наступне.

«У свою чергу, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром та здійснення позивачу разово та однією сумою виплати різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією на час звернення позивача до суду не існувало, а тому такі вимоги позивача є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому».

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року № 640/22336/20.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 23 липня 2021 року № 2600-0305-8/119065 повідомило позивачу, що останньому проведено перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до резолютивної частини рішення № 640/22336/20 покладених зобов`язань. Згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 - 2021 рік» прожитковий мінімум з 01 січня 2020 року становить 1638,00 грн, 01 липня 2020 року - 1712, 00 грн, 01 грудня 2020 року - 1769,00 грн, 01 липня 2021 року - 1854,00 грн.

Не погоджуючись з обмеженням пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, згідно з якими, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

Таким чином, починаючи з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

При цьому, позивач перебуває на обліку у відповідача та з січня 2007 року отримує пенсію за вислугою років, а відтак, обмеження, передбачені вказаною нормою Закону № 3668-VI, не поширюються на позивача, оскільки, пенсія йому призначена до набрання ним чинності в 2016 році.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним", зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в України в м. Києві оформлене листом № 2600-0305-8/119065 від 23 липня 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у виплаті пенсії за вислугою років без обмеження її граничного розміру.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року виплату перерахованої відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м Києва по справі № 640/22336/20 від 24 лютого 2021 року пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмеження її граничного розміру з урахуванням проведених раніше виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04071, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 287, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова