Справа № 640/247/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Київ № 640/247/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 15.11.2018 № № № , , в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки про проведення перевірки не був обізнаний, тому, і не міг надати на запит податкового органу необхідні документи, проте, у позивача є в наявності документи, які підтверджують фактично понесені витрати на придбання зазначеного у акті перевірки інвестиційного активу. Також, позивач наголошує на тому, що в результаті розрахунку фінансового результату операцій з інвестиційними активами, 14-ю акціями емітента ВАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» (), з урахуванням документально підтверджених витрат позивача на їх придбання у сумі 140350 грн., виникає від`ємне значення, «-100178,54 грн.» (40171,46 грн. - 140350 грн.), яке вважається інвестиційним збитком та не може включатись до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку (позивача) за 2016 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.03.2019 до суду від представника ГУ ДФС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, послався на те, що оскаржувані рішення були прийняті за результатами проведення перевірки та у відповідності до норм ПК України та іншого законодавства, що регулює спірні правовідносини, адже позивач протягом періоду, що перевірявся, отримував доходи, які підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи. За результатами перевірки встановлено, що позивач за 2016 рік отримував доходи від операцій з інвестиційними активами. Також, вказано на те, що перевіркою встановлено отримання в 2016 році позивачем доходу від продажу 14 акцій ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-4» на загальну суму 40171,46 грн., водночас, на підтвердження понесених інвестиційних витрат позивачем до перевірки не було надано жодних документів по операціях з придбання інвестиційного активу. (а.с. 49-67)

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ГУ ДФС у м. Києві здійснило документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДФО та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу цінних паперів (облігацій) за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами проведення якої, був складений акт перевірки від 22.10.2018 № 4173/26-15-42-02/ НОМЕР_1 .

Актом перевірки встановлено наступне. Позивачем 18.05.2016 пред`явлено до викупу 14 акцій (номінальною вартістю 10000 грн.) компанії-емітенту ПАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» (), на загальну суму 40171,46 грн. (2869,39 грн. за одну акцію).

25.11.2016 платіжним дорученням № 170, ПАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» сплатило позивачу кошти на загальну суму 40171,46 грн.

Згідно даних ЦБД ДРФО ДФСУ (форма 1-ДФ), ПАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» не сплачувало ПДФО та військовий збір за позивача до бюджету.

Перевіркою встановлено отримання в 2016 році позивачем інвестиційного доходу від продажу 14 акцій емітента ВАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» на загальну суму 40171,46 грн.

Водночас, на підтвердження понесених інвестиційних витрат, позивачем до перевірки не надано документів (договорів та квитанцій) по операціях з придбання інвестиційного активу.

Документи, які підтверджують фактично понесені витрати на придбання інвестиційного активу, та пов`язані з отриманням інвестиційного доходу, позивачем та книга обліку доходів і витрат до перевірки не надані, що свідчить про відсутність понесених витрат на придбання таких активів.

Позивачем до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік (строк подання до 01.05.2017 р.) не було подано.

Тож, за висновком податкового органу, позивачем в 2016 році не було задекларовано оподаткований дохід у вигляді інвестиційного прибутку на суму 40171,46 грн.

Донарахована сума ПДФО склала 7230,86 грн. (40171,46 грн. х 18%).

Нарахована сума військового збору склала 602,17 грн. (40171,46 грн. х 1,5%)».

Ні підставі зазначених вище висновків акта перевірки, надалі, відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 15.11.2018: № про сплату військового збору 602,57 грн. та штрафу 150,64 грн.; № про сплату ПДФО 7230,86 грн. та штрафу 1807,72 грн.; № на суму 510,00 грн. за не зберігання первинних документів та ненадання їх при здійсненні податкового контролю. (а.с. 9-14, 15-23)

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з нормами п. п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до загального річного доходу платника ПДФО включається інвестиційний прибуток від проведення операцій з цінними паперами.

Відповідно до приписів п. п. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України, облік фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником ПДФО самостійно, окремо від інших доходів та витрат. Дія цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік. Термін «інвестиційний актив» означає пакет цінних паперів, випущених одним емітентом.

У силу п. п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником ПДФО від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Тож, з наведеного слідує, що, у даному випадку, за результатами проведеної перевірки, констатовано, що позивач за 2016 рік отримував доходи від операцій з інвестиційними активами, а саме, від продажу 14 акцій ПАТ «ЗНКІФ «Синергія-4» на загальну суму 40171,46 грн., водночас, на підтвердження понесених інвестиційних витрат позивачем до перевірки не було надано жодних документів по операціях з придбання інвестиційного активу, з огляду на що, контролюючим органом було зроблено донарахування позивачу сум грошового зобов`язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Натомість, позивач стверджує, що про саму перевірку та її результати дізнався лише 01.11.2018 р., але не зміг надати протягом періоду з 02.11.2018 по 08.11.2018 заперечення на акт разом з документами, що підтверджують фактично понесені витрати на придбання інвестиційного активу у зв`язку з госпіталізацією до лікарні з 05.11.2018 по 21.11.2018.

Суд, перевіряючи вказані обставини, зазначені позивачем, зазначає, що, дійсно, до матеріалів справи додано виписку із медичної карти стаціонарного хворого ДУ «Інститут раку», згідно змісту якої, позивач був госпіталізований 05.11.2018 та був виписаний 21.11.2018. (а.с. 29) До того ж, стороною відповідача до відзиву надано копії конверту, зворотного повідомлення та довідки поштового органу про повернення надісланого позивачу податковим органом листа за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 59-61).

Тож, з наведеного слідує, що позивач не був обізнаний про проведення щодо нього податковим органом перевірки, та обєктивно не міг надати на запит відповідні документи на підтвердження понесених витрат на придбання інвестиційного активу (а.с. 59-61).

Натомість, до позовної заяви позивачем додано документи, які підтверджують фактично понесені витрати ОСОБА_1 на придбання зазначеного інвестиційного активу, а саме:

1) договір купівлі-продажу від 01.06.2007 № 396ЛТД-Б, згідно з яким, ТОВ «КІНТО, Лтд» зобов`язується передати позивачу 14 акцій (номінальною вартістю - 10000 грн.) емітента ВАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» (), а позивач зобов`язується сплатити за них 140350 грн.;

2) квитанцію до прибуткового касового ордера від 01.06.2007 № 9, що видана ТОВ «КІНТО, Лтд» позивачу в підтвердження прийняття від нього на підставі договору купівлі- продажу від 01.06.2007 № 396ЛТД-Б суми у розмірі 140350 грн. за 14 цінних паперів ВАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» () (а.с. 26-28).

Тож, знаходять свої підтвердження доводи сторони позивача, що покладені в основу позовної заяви про те, що інвестиційний актив, 14 акцій емітента ВАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» (), за який позивач отримав дохід 25.11.2016 на загальну суму 40171,46 грн., був придбаний за більшу суму у розмірі 140350 грн. 01.06.2007.

Однак, згідно положень п. п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником ПДФО від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу.

Відповідно до п. п. 170.2.3 п. 170.2 ст. 170 ПК України, якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими статтею 170 ПК України, виникає від`ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

Таким чином, з наведеного слідує, що в результаті розрахунку фінансового результату операцій з інвестиційними активами, 14 акціями емітента ВАТ «ЗНКІФ «Сінергія-4» (), з урахуванням документально підтверджених витрат позивача на їх придбання у сумі 140350 грн., за даних обставин, виникає від`ємне значення, «-100178,54 грн.» (40171,46 грн. - 140350 грн.), яке вважається інвестиційним збитком.

Згідно з нормами п. п. 170.2.6 ПК України, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

Слід зазначити, що, оскільки інших операцій з інвестиційними активами у 2016 році у позивача не було, протилежного актом перевірки не встановлено, то загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами позивача за 2016 рік має відємне значення «- 100178,54 грн.», і тому, не включається до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2016 рік.

Отже, включення відповідачем в акті перевірки до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2016 рік фінансового результату операцій з інвестиційними активами позивача у вигляді інвестиційного прибутку на суму 40171,46 грн. та відповідне донарахування відповідачем суми ПДФО у розмірі 7230,86 грн. (40171,46 грн. х 18%) та суми військового збору у розмірі 602,17 грн. (40171,46 грн. х 1,5%) не відповідає фактичним обставинам та є неправомірним.

Тож, відповідні податкові повідомлення рішення від 15.11.2018 № про сплату військового збору 602,57 грн. та штрафу 150,64 грн. та № про сплату ПДФО 7230,86 грн. та штрафу 1807,72 грн. є противоправними та підлягають скасуванню.

Крім того, згідно з висновками акта перевірки, встановлено порушення п. п. «а» п. 176.1, п. 44.1, п. 44.3 ПК України, а саме, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Відповідно до змісту податкового повідомлення-рішення від 15.11.2018 № , за порушення п. п. «а» п. 176.1, п. 44.1, п. 44.3 ПК України, на підставі п. п. 54.3.1. 54.3.3, п. 121.1 ПК України, застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 510 грн.

Згідно з вимогами п. 121.1 ст. 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових регістрів, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом 1195 днів та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як вже досліджувалось вище, оскільки позивач не був обізнаний про проведення позапланової перевірки (повідомлення про перевірку поштою позивачу не вручено та було повернуто відповідачу), він не зміг з поважних причин надати відповідачу облікові регістри у вигляді Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та інші документи з питань обчислення і сплати податків та зборів у вигляді договору купівлі-продажу від 01.06.2007 та квитанції до прибуткового касового ордера від 01.06.2007 № 9. Усі ці документи у позивача наявні та надані суду на підтвердження обґрунтувань позовних вимог, а також, з наданням пояснень обставин, що спричинили неподання до перевірки таких документів.

Тож, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 15.11.2018 № про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 510 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення - скасуванню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі 704,80 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 27.12.2018, які підлягають стягненню з відповідача, на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 15.11.2018 № № № , , .

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя В.І. Келеберда