Справа № 200/11691/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 р. Справа№200/11691/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною відмову, зобов`язання винити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

9 вересня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 серпня 2021 року №62 про відмову в призначенні пенсії;

- визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до страхового стажу, що враховується при призначенні і виплаті пенсії за віком, період роботи: з 21 червня 1982 року по 1 листопада 1983 року, з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року, з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року, з 1 лютого 1993 року по 4 серпня 1995 року;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 18 березня 2021 року про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу період роботи: з 21 червня 1982 року по 1 листопада 1983 року, з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року, з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року, з 1 лютого 1993 року по 4 серпня 1995 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, при цьому записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, оригінал трудової книжки місить напис «Дублікат». При цьому позивач вважає, що відсутність у трудовій книжці напису «Дублікат» не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно із записами у трудовій книжці.

Відповідачі позов не визнав, подали відзив на позовну заяву аналогічного змісту, в яких у задоволенні позовних вимог просили відмовити повністю. В обґрунтування зазначили, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки на момент звернення, відповідно до наданих документів та даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу, у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж 28 років. Відповідач вказав, що оскільки трудова книжка позивача датована 2004 роком, при цьому перший запис трудової діяльності починається з 1982 року позивач повинен був надати трудову книжку оформлену відповідно до вимог розділу 5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» або уточнюючі довідки, проте такі документи заявником не подавалися, що стало підставою для не зарахування спірних періодів роботи. Вважає рішення законними та обґрунтованими.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувати у відповідача докази у справі.

Оскільки суддя Дмитрієв В.С. у період з 13 жовтня 2021 року по 23 жовтня 2021 року перебував у відпустці, розгляд справи здійснюється у перший робочий день.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 2 січня 2002 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області.

Як убачається з наданих на вимоги ухвали суду доказів, 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся через Веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, додавши сканкопії документів, а саме: паспорту, картки платника податків, трудової книжки НОМЕР_2 від 7 жовтня 2004 року, диплому про навчання серії НОМЕР_3 від 29 лютого 1980 року, військового квитка серія НОМЕР_4 , заяву про виплату пенсії на банківський рахунок.

Докази подання інших документів ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії матеріали справи не містять.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 7 жовтня 2004 року позивач у спірний період: з 21 червня 1982 року по 1 листопада 1983 року проходив службу в Костянтинівському МВВС; з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року працював у Костянтинівському заводі «Автоскло»; з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року працював у Костянтинівському заводі «Автоскло»; з 1 лютого 1993 року по 4 серпня 1995 року працював у Костянтинівському заводі «Автоскло».

Судом встановлено, що зазначені записи у трудовій книжці позивача завірені печатками та підписом відповідальних осіб, будь-яких виправлень не мають.

Архівною довідкою заводу «Автоскло» №40/12 від 3 лютого 2011 року підтверджено періоди роботи на заводі з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року, з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року, з 1 лютого 1993 року по 4 серпня 1995 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 серпня 2021 року №62 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю на момент звернення необхідного страхового стажу 28 років.

Так, згідно вказаного рішення, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи, які внесено до трудової книжки до впровадження системи персоніфікованого обліку, а саме: період з 21 червня 1982 року по 1 листопада 1983 року; з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року, з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року, з 1 лютого 1984 року по 31 липня 1992 року, оскільки згідно з п. 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок в трудовій книжці повинен бути напис «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Також у вказаному рішенні зазначено про можливість подання заявником належним чином оформлену трудову книжку або уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких пенсіонер працював на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Відомості про страховий стаж заявника спірне рішення не містить.

Не погодившись з рішеннями відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Положеннями статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 №162 (надалі Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Підпунктом 5.1 пункту 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17 серпня 1993 року за № 110, передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить з того, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи мають застосовуватися лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача, копія якої наявна в матеріалах справи та яка надавалась відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.

Як зазначено у спірному рішенні та вбачається з наданих відповідачем доказів, на першому (титульному) аркуші трудової книжки позивача відсутня напис «Дублікат». При цьому дата оформлення трудової книжки позивача НОМЕР_2 - 7 жовтня 2004 року, перший запис про трудову діяльність датований 21 червня 1982 року, що свідчить про те, що вказаний документ є дублікатом.

Разом з тим, надана до адміністративного позову копія трудової книжки НОМЕР_2 від 7 жовтня 2004 року, містить таку запис.

Слід зазначити, що відповідно до Інструкції №162 щодо порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників №58 убачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів в трудовій книжці.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що зазначене не може бути підставою для відмови позивачу для визначення загального трудового стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Положеннями Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

На підставі викладеного вище, суду вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправним.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відмова у зарахуванні певних періодів роботи виражена саме спірним рішення про відмову в призначенні пенсії, яке визнано судом протиправним.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи вказаних в трудовій книжці НОМЕР_2 суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, трудова книжка позивача НОМЕР_2 щодо спірних періодів роботи, містить усі необхідні записи про періоди роботи, посилання на накази про призначення та звільнення, печатки та підписи відповідальних осіб.

Таким чином, ураховуючи наявність належних та достовірних записів про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача та архівній довідці, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 21 червня 1982 року по 1 листопада 1983 року, з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року, з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року, з 1 лютого 1993 року по 4 серпня 1995 року.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, про необхідність визнання протиправними та скасування рішень відповідача-2 про відмову в призначенні пенсій за віком від 27 серпня 2021 року №62 та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням спірних періодів роботи.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанцій про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 серпня 2021 року №62 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ) від 18 серпня 2021 року, з урахуванням до страхового стажу періодів роботи: 21 червня 1982 року по 1 листопада 1983 року, з 14 листопада 1983 року по 1 березня 1984 року, з 1 червня 1984 року по 31 липня 1992 року, з 1 лютого 1993 року по 4 серпня 1995 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв