Справа № 380/9787/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9787/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівпаб» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівпаб» до Головного управління ДПС у Львівській області, в якій позивач просить скасувати податкове повідомлення рішення №1 від 26.04.2021 про застосування фінансової санкції в розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність винесеного податкового повідомлення рішення, оскільки товариство своєчасно й в установленому законом порядку подало звіт форми № 2-РС за листопад 2020 року до контролюючого органу, жодних претензій щодо змісту вказаного звіту з боку контролюючого органу не надходило. Покликається на те, що подання звіту 10 числа не є порушенням строку подання звітності, оскільки прийменник «до» означає включно. Квитанцією №2, долученою до матеріалів справи, підтверджується подання звіту форми №2-РС 10.12.2020 за листопад 2020 року. Вказані обставини дають підстави для висновку про те, що дії товариства не носять характер протиправних, вони не призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених діючим законодавством. Крім того, вважає, що податковий орган не мав права застосовувати до позивача штраф за вказане порушення з тих підстав, що такий вид порушення не міститься у виключному переліку порушень, щодо яких не зупиняється застосування штрафних санкцій у період дії карантину, визначеному п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Ухвалою судді від 18.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення рішення, оскільки перевіркою достеменно встановлено несвоєчасне подання звіту форми №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року, а саме при встановленому терміні 9 грудня, подано 10 грудня. При цьому покликається на податкове роз`яснення ДПС України. Також відповідач вважає необґрунтованим покликання позивача на п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, оскільки відповідно до вказаної норми до платників податків, які протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України, застосовуються штрафні (фінансові) санкції за податкові (звітні) періоди, за які не подавалася або подавалася несвоєчасно звітність, пов`язана з обліком, виробництвом, зберіганням спирту етилового, алкогольних напоїв. Враховуючи наведене, Головне управління ДПС у Львівській області вважає позовні вимоги товариства безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

З 24.03.2021 по 31.03.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівпаб» з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами.

За результатами вказаної перевірки складено акт (довідка) від 31.03.2021 №6618/13/09.01/39224567, яким встановлено порушення вимоги частини 3 ст.16 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме - несвоєчасне подання до органів ДПС звіту 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за листопад 2020 року. Так, звіт подано 10.12.2020, термін подання - 09.12.2020.

На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 №1 про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

14.05.2021 позивачем подана до Державної фіскальної служби України скарга на податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 №1 про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, проте докази розгляду такої та прийняття відповідного рішення сторонами до матеріалів справи не долучено.

Вважаючи податкове повідомлення рішення від 26.04.2021 №1 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд керується наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

За приписами статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Форма звіту про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв (№2-РС) та порядок його заповнення затвердженні наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року №49 (далі - Порядок), пунктом 3 розділу 1 якого встановлено, що звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб`єкта господарювання.

Згідно з пункту 2 Порядку, звіт в електронній формі подається засобами електронного зв`язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 17 Закону № 481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Положеннями абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 визначено, що за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 17 000 гривень.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач подав звіт форми №2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» засобами електронного зв`язку до ГУ ДПС у Львівській області, документ було доставлено та прийнято 10.12.2020, що підтверджується квитанцією №2, що міститься в матеріалах справи.

Як вже зазначено судом вище, звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою подається щомісяця до 10 числа наступного місяця.

Суд зазначає, що спір у цій справі фактично зводиться до тлумачення змісту частини 3 статті 16 Закону №481, а саме: чи включається 10 число місяця, наступного за звітним, до останнього дня строку для подачі звітів за формою №2-РС.

Суд звертає увагу на те, що ані Законом №481, ані Податковим кодексом України чи іншим актом податкового законодавства України не визначені загальні правила обчислення строків, у тому числі щодо подачі звітності, які б могли бути застосовані у спірній ситуації.

Відповідно до положень статті 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Положеннями статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, зокрема, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Статтею 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 (ETS-076), яка згідно зі статтею 1 застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. Проте положення попереднього пункту не заважають тому, щоб та чи інша дія, яка має бути здійснена до спливу встановленого строку, виконувалася у день dies ad quem лише до закінчення нормального робочого часу.

За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Про необхідність застосування зазначеної Конвенції у податкових спорах зазначено в постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 у справі №21-18а15.

На підставі наведеного суд вважає, що формулювання в частині 3 статті 16 Закону №481 обов`язку суб`єкта господарювання подавати "щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" слід розцінювати як таке, що включає останнє число (десяте) граничного строку у період подання відповідної звітності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №810/2129/16 (№ в ЄДРСР 81479231).

Крім того, суд зазначає, що відсутність чіткого зазначення кінцевої дати строку для подання звітів за формами №2-РС на практиці призводить до неоднозначного тлумачення та застосування положень ч.3 ст. 16 Закону №481 з боку платників податків та контролюючих органів.

У той же час, положенням пп. 4.1.4 п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Також, відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серков проти України» (заява №39766/05) від 07.11.2011, в якому порушення положень Конвенції було встановлено у зв`язку з тим, що, по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом України, та, по-друге, незастосування судами, всупереч національному законодавству, підходу, який був би сприятливішим для заявника, коли у його справі законодавство припускало неоднозначне тлумачення, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати прибуткового податку.

Отже, при застосуванні норми законодавства, яка має неоднозначне тлумачення прав та/чи обов`язків особи, органи державної влади, зокрема, в даному випадку, податкові органи, під час прийняття відповідного рішення щодо конкретного платника податків, мають виходити з того, що таке рішення не повинно призводити до виникнення додаткових грошових зобов`язань для відповідного платника податків. Тобто, рішення має прийматись на користь платника податків.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що кінцевою календарною датою подачі звіту про виробництво та реалізацію алкогольних напоїв (форма №2-РС) є 10 число місяця, наступного за звітним, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідний звіт за листопад 2020 року був поданий ТзОВ «Львівпаб» своєчасно, а підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що висновок, зроблений відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем на підставі встановлених перевіркою порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», оскільки, відповідно до п. 52-1 ст.52 Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за, зокрема, обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргумента (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до визначених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1 від 26.04.2021 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівпаб» штрафних (фінансових) санкції в розмірі 17 000 грн за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ЄДРПОУ ВП №43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівпаб» (79008, м. Львів, вул. Римлянина, 1; ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.