Справа № 400/491/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.м. ОдесаСправа № 400/491/21

Головуючий в І інстанції: Лебедєва Г.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 23.06.2021 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить: визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не розгляду у двотижневий строк заяви ОСОБА_1 від 02.01.2020 року № 01/Пз-20 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, площею 614 кв.м., кадастровий номер :15:009:0039, з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з Миколаївської міської ради на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо нерозгляду у двотижневий строк заяви ОСОБА_1 від 02.01.2020 року № 01/Пз-20 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 614 кв. м. (кадастровий номер :15:009:0039), з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди та ухвалити нове про задоволення даної позовної вимоги, наголошуючи на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Також, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.06.2019 року Миколаївською міською радою було прийнято рішення № 51/196 «Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки громадянину у Центральному районі м. Миколаєва», яким ОСОБА_1 було надано згоду на відновлення меж земельної ділянки орієнтовною площею 614 кв.м., з метою передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язано замовника надати до департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради погоджену технічну документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням Миколаївської міської ради від 21.05.2021 року № 4/400 «Про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 614 кв.м. (кадастровий номер :15:009:0039) та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 614 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із заявленим позовом, з урахуванням уточнень, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не розгляду у двотижневий строк заяви ОСОБА_1 від 02.01.2020 року № 01/Пз-20 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 614 кв. м. (кадастровий номер :15:009:0039) з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути моральну шкоду, заподіяну такою бездіяльністю.

При цьому, позивач вказує на те, що заява про затвердження технічної документації із землеустрою ним подана у січні 2020 року, проте, рішення про затвердження такої документації прийнято у травні 2021 року, тобто, з порушенням двотижневого строку, визначеного ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо порушення відповідачем при розгляді поданої ним технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі вимог ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, що виразилось у не розгляді такої документації протягом двотижневого строку, як того вимагають наведені положення ЗКУ.

Проте, погоджуючись із доводами позивача, судом першої інстанції помилково не враховано, що під час розгляду справи позивачем не надано доказів щодо подання на затвердження технічної документації із землеустрою саме у січні 2020 року, а саме не надано відповідної заяви із відміткою про її отримання відповідачем.

Більш того, посилаючись на порушення відповідачем вимог ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України в частині строків розгляду поданої позивачем технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, позивачем та судом першої інстанції помилково не враховано, що за правилами ч. 9 ст. 118 ЗКУ відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тобто, ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України визначає порядок та строки розгляду, зокрема, органом місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з цим, за обставин даної справи, позивачем, на підставі рішення Миколаївської міської ради від 06.06.2019 року № 51/196 про надання згоди на відновлення між земельної ділянки, була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та саме технічну документацію затверджено відповідачем, а не проект землеустрою.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування; проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації, затвердження, в тому числі, щодо строків прийняття рішень про їх затвердження.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Разом з цим, як на підставу для задоволення заявленого позову, з урахуванням уточнень, позивач не посилається на будь-які порушення з боку відповідача наведених вимог ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України, що визначають порядок розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка і розглядалась відповідачем у спірному випадку.

В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, вимоги ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, на які посилається позивач, не визначають порядок та строки розгляду, зокрема, органом місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Наведені вимоги ЗКУ визначають, зокрема, строки для прийняття рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (двотижневий строк).

При цьому, вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України не містять положень щодо розгляду технічної документації у двотижневий строк.

За таких обставин, враховуючи, що у спірному випадку відповідачем розглядалось питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та порядок і строки розгляду технічної документації із землеустрою регулюються вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України, на порушення яких у даній справі позивач не посилається, відповідно, у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення позову та визнання протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо не розгляду у двотижневий строк заяви про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі з огляду на порушення ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, які регулюють, зокрема, строки затвердження проекту землеустрою, а не технічної документації.

Таким чином, оскільки, як на підставу для задоволення заявленого позову, з урахуванням уточнень, позивач не посилається на будь-які порушення з боку відповідача вимог ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України, що визначають порядок розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка і розглядалась відповідачем у спірному випадку, а положення ч. 9 ст. 118 ЗКУ, на які посилається позивач, не регулюють спірні правовідносини та визначають, зокрема, строки затвердження проекту землеустрою, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, а висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову з посиланням на порушення двотижневого строку розгляду проекту землеустрою здійснені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Також, оскільки колегією суддів встановлено відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Миколаївської міської ради щодо не розгляду у двотижневий строк заяви про затвердження технічної документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі з огляду на порушення ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, які регулюють, зокрема, строки затвердження проекту землеустрою, а не технічної документації, відповідно, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди.

Крім того, вирішуючи справу та доходячи висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову, колегія суддів зазначає, що первісне звернення позивача із заявленим позовом було спрямоване на захист порушених прав щодо взагалі не розгляду поданої на затвердження технічної документації із землеустрою. Разом з цим, після подання позову такі права позивача були відновлені самостійно відповідачем та останнім було прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передачу у власність позивачу земельної ділянки. В свою чергу, уточнюючи свої позовні вимоги, з огляду на вказані обставини, позивач не визначив, які права підлягають відновленню у спірному випадку, жодним чином не обґрунтував, в чому полягає завдана йому моральна шкода оскаржуваною бездіяльністю, а також послався на порушення вимог ЗКУ, які не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з цим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо закриття провадження у даній справі з огляду на необхідність її розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у даній справі позивачем оскаржується саме бездіяльність відповідача щодо затвердження технічної документації у двотижневий строк згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, що, з огляду на положення ст. 19 КАС України, свідчить про правильний висновок суду першої інстанції щодо підсудності даної справи адміністративному суду.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги позивача повністю спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 27.10.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька