Справа № 200/3904/21
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2021-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 р. Справа№200/3904/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В. за участю секретаря судового засідання Новікової С.А.

представника позивача: Бичков О.Є.

представника відповідача: Вовченко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 7 від 23.12.2020 року, № 7 від 23.12.2020 року, № 7 від 23.12.2020 року, № 7 від 23.12.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - Позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № 7 від 23.12.2020 року, № 7 від 23.12.2020 року, № 7 від 23.12.2020 року, № 7 від 23.12.2020 року.

21.04.21 р. суддею Хохленковим О.В. було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 24.05.21 р.

26.07.21 р. згідно розпорядження №178, відбувся повторний перерозподіл справи на суддю Череповського Є.В.

Ухвалою від 27.07.21 р. було прийнято справу до провадження та призначено підготовче провадження на 10.08.21 р.

За клопотанням Відповідача, ухвалою від 08.09.21 р., було замінено Головне управління ДПС у Донецькій області (код ЭРПОУ 43142826) на правонаступника Головне управління ДПС у Донецькій області відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 44070187).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

ПАТ «АВДІЇІСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД» є юридичною особою, яка обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 00191075.

З 01.12.2020 року ТОВ «НАУКОВО- ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ІНКОР І К°» (далі TOB «НВО «ІНКОР І К°», ) реорганізовано шляхом його приєднання до Позивача (ідентифікаційний код 00191075), з відповідною передачею усіх прав, обов`язків і майна ТОВ «НВО «ІНКОР І К°».

На час перевірки ТОВ «НВО «ІНКОР І К° перебувало на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Донецькій області.

Відповідачем, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 року по 30.06.2020 року.

За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Інкор і КО» м. Маріуполь № 276/05-99-07-17/31297266 від 20.11.2020 року (далі Акт перевірки №276), яким були встановлені наступні порушення норм податкового законодавства:

- п.44.1, п. 44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п.134.1. ст.134 , п.п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за півріччя 2020 року на суму 36 854 361 грн.

- п.44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПКУ, що призвело до завищення від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації ПДВ) за червень 2020 року у сумі 68 941 грн.

- п.266.1.1., п.266.2.1., п.262 2.2., п. 266 3.1., п.266 3.3., п.266.6.1., п. 266.7.5., п. 266. 10.1 ст. 266 розділу XII ПКУ в частині неподання декларації, що сприяло заниженню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у період 23.05.2020 року по 30.06.2020 року у сумі 106.59 грн.

- п. 63.3 ст. 63 ПКУ . п. 8.4. розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, в частині неподання, неподання у строки та у випадках, передбачених ПКУ, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі. Реєстрації змін, подання з помилками чи у неповному обсязі по 106 об`єктам оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою «20-ОПП»

Позивачем було подано заперечення на Акт перевірки № 276/05-99-07-17/31297266 від

20.11.2020 року (вих. №03-1/30/450-5814 з від 04.12.2020 року) до Головного управління ДПС у Донецькій області.

22.12.2020 р. ПрАТ «АКХЗ» отримано лист Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.12.2020 р. № 91129/10/05-99-07-17-20 щодо надання відповіді на заперечення до акту перевірки.

За висновками Акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Донецькій області було прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, які 05.01.2021 року були отримані ПРАТ «АКХЗ»:

№ 7 від 23.12.2020 р. форми «П» про виправлення показників податкової звітності з податку на прибуток, а саме, - зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 36 854 361,00 грн.;

№ 7 від 23.12.2020 р. форми «В4» про зобов`язання відобразити (до зменшення від`ємного значення) суму податку на додана вартість у розмірі 68 941,00 грн. у відповідних рядках податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього повідомлення-рішення;

№ 7 від 23.12.2020 р. форми «ПС» про сплату штрафних санкцій у розмірі 72 420,00 грн. протягом 10 робочих днів з дня узгодження цього повідомлення-рішення;

№ 7 від 23.12.2020 р. форми «Р» про сплату грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» у розмірі 53,30 грн. протягом 10 робочих днів з дня узгодження цього повідомлення-рішення.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями ПРАТ «АКХЗ» була подана скарга № 03-3/78/53-319 від 19.01.2021 року до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України №6200/6/99-00-06-01-03-06 від 18.03.2021 року оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності з п 56.18.ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження, вважається досудовим порядком вирішення

спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивач вважає, що вказані вище податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, протиправними, складеними із порушенням вимог діючого законодавства України та таким, що призводять до істотного порушення прав та законних інтересів ПрАТ «АКХЗ», як платника податків та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року форми «П» про виправлення показників податкової звітності з податку на прибуток, а саме, - зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 36 854 361,00 грн.;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року форми «В4» щодо встановлення завищення суми від`ємного значення ПДВ в розмірі 68 941 грн.;

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року форми «Р» щодо збільшення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 53,30 грн.;

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року форми «ПС» щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 72 420,00 грн. на підставі п. 117.1 ст. 117 ГІКУ;

5. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» судовий збір сплачений за подання позовної заяви.

12 травня 2021 року Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому вказав наступне.

Щодо порушення п.5, п.7 ПСБУ 15 «Доходи», п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 34.1 ст.134 ПК України ТОВ «НВО «ІНКОР І Ко» занижено показники рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» на суму 11 857 525,70 грн. за півріччя 2018, та за рік 2018, ГУ ДПС у Донецькій області повідомляє, станом на початок перевірки на 01.10.2017 по рахунку 671 «Розрахунки за нарахованими дивідендами» рахується кредиторська заборгованість у сумі 11 857 525,7 грн. (вище зазначена заборгованість у балансі ТОВ «НВО «ІНКОР І Ко» рахується по рядку 1640 « Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з учасниками» у сумі 11 858 тис. грн). Вищезазначена сума заборгованості виникла на підставі рішення Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» від 11.06.2008 р., згідно із яким було затверджено порядок розподілу прибутку за 2007 р., а саме вирішили затвердити наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ТОВ у 2007 р. у сумі 41 100 400 грн.:

- ВАТ «Донецьккокс» - 10 962 618,1 грн.

- АТЗТ «Донецьке Акціонерне науково-комерційне товариство «ДАНКО» - 894 907,6 грн.

Затвердити наступний строк виплати дивідендів за підсумками 2007 р:

Дата початку строку виплати дивідендів 16.06.2008 р.

Дата закінчення строку виплати дивідендів 15.06.2011 р.

Затвердити наступний спосіб та порядок виплати дивідендів учасниками Товариства: дивіденди виплачуються у грошовій формі шляхом перерахування на банківський рахунок учасника - юридичної особи пропорційно до належної частки у статутному фонді Товариства на початок строку виплати дивідендів.

Згідно головної книги ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» у червні 2018 у бухгалтерському обліку зроблено наступне проведення: Дт 441/01 «Прибуток нерозподілених попередніх років» Кт 671/00 « Розрахунки по нарахованим дивідендам (резиденти)» на суму «- 11 857 525,7» грн.

Тобто, вищезазначеним проведенням ТОВ «НВО «ІНКОР І КО», у бухгалтерському обліку, у червні 2018 самостійно зменшено суму кредиторської заборгованості по нарахованим дивідендам 11 857 525,7 грн. (згідно бухгалтерської довідки).

Суму простроченої кредиторської заборгованості по невиплаченим дивідендам у сумі 11 857 525,7 грн. Позивачем не віднесено до складу інших операційних доходів за півріччя 2018, та за рік 2018 відповідно.

У бухгалтерському обліку підприємство повинно зробити проведення :

Дт 671/00 «Розрахунки за Кт 717/00 «Дохід від на суму 11 857 525,7 грн. нарахованими дивідендами» списання кредиторської заборгованості».

Зазначене свідчить, що TOB «НВО «ІНКОР І КО» занижено інші операційні доходи в результаті не включення до складу «Інших операційних доходів» сум списаних , прострочених та не виплачених дивідендів у розмірі 11 857 525,7 грн.

В порушення п.5, п.7 ПСБУ 15 «Доходи», п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України зі змінами та доповненнями ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» занижено показники рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» на суму 11 857 525,7 грн. за півріччя 2018, та за рік 2018 відповідно.

Відповідач зауважує, що станом на початок перевірки, а саме на 01.10.2017 р. по рахунку 671 «Розрахунки за нарахованими дивідендами» рахувалась кредиторська заборгованість у сумі 11 857 525,7 грн., що відповідає відображеному показнику по рядку 1640 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з учасниками» фінансової звітності у сумі 11 858 тис. грн.).

У червні 2018 року по бухгалтерському обліку зроблено списання кредиторської заборгованості наступними проведеннями: Дт 441/01 Кт 671/00 на суму «- 11 857 525,7» грн.

Тобто, ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» саме у червні 2018 р, самостійно визнано кредиторську заборгованість у сумі 11 857 525,7 грн. такою, що не підлягає сплаті, тим самим проведено зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу та відповідно до п.5 ПСБУ 15 «Доходи» відповідає визначенню поняття дохід.

Суму простроченої (списаної) кредиторської заборгованості по невиплаченим дивідендам ВАТ «Донецьккокс» , та - АТЗТ «Донецьке Акціонерне науково-комерційне товариство «ДАНКО» у загальній сумі 11 857 525,7 грн списано у бухгалтерському обліку у червні 2018 ТОВ «НВО «ІНКОР І КО», та не віднесено до складу інших операційних доходів за півріччя 2018, та за рік 2018 відповідно.

До своїх заперечень підприємством не надано документів, що спростовують висновок акту за даним порушенням.

Щодо зменшення (не визнання) витрат, що враховується при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» () на загальну суму 273 043 грн, та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд 21 декларації з ПДВ) за червень 2020 року у сумі 68 941грн., по операціям щодо яких відсутня можливість підтвердження реальності здійснення господарських операцій ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» з контрагентом - постачальником: в ході проведення перевірки та аналізу господарської діяльності ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» встановлено нереальність постачання, а також відсутність підтвердження факту реального одержання ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» відповідного обсягу ідентифікованої послуги від інших продавців або внаслідок власного задекларованого виробництва у досліджуваному та попередніх звітних періодах, доказує нереальність одержання саме цієї ідентифікованої послуги, а відтак її наступного надання на адресу покупців.

Неможливість здійснення господарської операції, з ідентифікованими послугами, у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, яка доказується тим, що встановлено відсутність факту реального одержання ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» відповідної послуги від інших СГ, засвідчує недійсність (неможливість) введення в обіг послуг та нереальність її здійснення саме ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» на адресу ТОВ НВО «ІНКОР І КО»

Відсутність факту придбання послуг, неможливість виконати їх власними трудовими та виробничими ресурсами, через їх відсутність, унеможливлює здійснення реалізації зазначених послуг по ланцюгу постачання:ТОВ «БК «МАГАЗЕНО» на адресу ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ», а ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» в свою чергу на адресу ТОВ НВО «ІНКОР І КО». Зазначене свідчить про оформлення ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» документів без фактичного здійснення господарської операції.

Перевіркою встановлено нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарської операції з надання послуг ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» за договором підряду на будівельно-монтажні, пуско-налагоджувальні роботи №6076 від 24.10.2019 та за договором підряду на будівельно-монтажні, пуско-налагоджувальні роботи №5911 від 16.09.2019, що ґрунтуються на сукупності фактів:

- відсутність реального виконавця послуг;

- відсутність у контрагента-постачальника необхідних умов для здійснення господарських операцій: відсутність достатньої кількості персоналу та технічних можливостей;

- відсутність інформації про місце (територію) фактичного надання послуг, транспортування парових котлів для випробувань та повернення їх Замовнику;

- відсутність ряду підтверджуючих документів, передбачених договорами, які б могли свідчити про фактичне здійснення операції;

- при аналізі даних ЄРПН встановлено відсутність законного джерела реального введення послуг у обіг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга нереальних господарських операцій.

Крім того, слід зазначити, що оформлені документи не є достатніми доказами фактичного виконання поставок, оскільки за відсутності фактичного здійснення господарських операцій будь - який первинний документ втрачає свій статус та стає частиною в ланцюгу, так званих, безтоварних операцій. Реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

У постанові від 14.05.2019 №825/3990/14 Верховний Суд дійшов висновку, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням кожної господарської операції.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів.

До своїх заперечень позивачем не надано документів, що спростовують висновок акту за даним порушенням, у зв`язку з чим, висновок акту з даного питання залишено без змін.

Щодо підпункті 1.3 позовної заяви, щодо порушення п.п. 134.1.1. п.134.1 ст.134, п.п.139.1.1. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України зі змінами та доповненнями ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» не включено до р. 2.1.1. «Сума витрат на створення забезпечень (резервів) для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечення (резерву) витрат на оплату відпусток працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 розділу III Податкового кодексу України)» Додатка РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємства суми Резерву під знецінення залишків готової продукції нараховані у бухгалтерському обліку, та віднесеного до складу витрат у перевіряємому періоді 24 723 79134 грн. у т.ч.: 2018 рік - 4 185 499,08грн., 2019 рік - 11 539 255,68грн., півріччя 2020 року - 8 999 036,58 грн.:

У ході перевірки встановлено, що згідно плану рахунків ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» використовуються наступні рахунки для формування Резерв знецінення запасів:

201/07 «Резерв на матеріали (неликвиди з 03.2009 р.);

203/07 «Резерв на паливо (неликвиди з 03.2009 р.);

260/07 «Резерв під знецінення залишків готової продукції».

По рахункам 201/07 «Резерв на матеріали (неликвиди з 03,2009 р.), 203/07 «Резерв на паливо (неликвиди з 03.2009 р.) у перевіряємому періоді резерв не нараховувався.

Відповідно до плану рахунків підприємства, облікової політики, руководства до обліку та наданих бухгалтерський документів (Відомість реалізації по собівартості за відповідні місяці, розрахунків знецінення готової продукції , даних Головної книги, балансів ) встановлено , що в перевіряємому періоді підприємство формувало резерв під знецінення готової продукції.

Підприємство веде облік готової продукції по рахунку 260/00 «Готова продукція». По дебету рахунку 260/00 проводиться оприбуткування готової продукція (Дикрезол, ксипенол, трикрезол, фенол, ортокрезол, та інші), по кредиту рахунку 260/00 проводиться списання вартості готової продукції на собівартість.

До перевірки надано « Відомості реалізації по собівартості» відповідно до який щомісяця проводиться розрахунок середньозваженої собівартості по видам продукції.

TOB «НВО «ІНКОР І КО» формувало «Резерв під знецінення залишків готової продукції», у зв`язку із зміною цін на ринку. Резерв під знецінення залишків готової продукції обліковується за кредитом рахунку 26/07 «Резерв під знецінення залишків готової продукції».

У бухгалтерському та первинному обліку уцінка повинна оформлюватися та проводитись на підставі наступних підтверджуючими документами: Наказів керівника про створення на підприємстві комісії з метою проведення уцінки запасів, перелік запасів що підлягає уцінці затверджений керівником, Наказів керівника про проведення уцінки, описів- актів уцінки запасів до чистої вартості реалізації. До перевірки не було надано жодного вище вказаного документа, підтверджуючого проведення на підприємстві саме уцінки , про що складено Акт про ненадання документів №9 від 16.11.2020.

У бухгалтерському та складському обліку на підставі вище зазначених документів повинно проводитися знецінення запасів (готової продукції), та її перемаркування, тобто у бухгалтерському обліку після уцінки залишки готової продукції повинні обліковуватися по чистій вартості реалізації на рахунку 260/00 «Готова продукція», а у складському обліку залишки готової продукції повинні рахуватися по знеціненій вартості (по чистій вартості реалізації).

Згідно наданих документів уцінка готової продукції на підприємстві не проводилася.

Відповідно наданих документів до перевірки; плану рахунків підприємства, облікової політики підприємства та додатку до нього, розрахунків, даних головної книги ТО В «НВО «ІНКОР і КО», перерахунок залишків готової продукції ,до чистої вартості реалізації, здійснюється саме за рахунок формування резерву від знецінення готової продукції.

Фактично, згідно наданих документів, на підприємстві залишки готової продукції обліковувались на рахунку 260/00 «Готова продукція» по середньозваженій собівартості.

Сума сформованого «Резерву під знецінення залишків готової продукції» станом на 30.06.2020 р. у сумі 27 629 094,39 грн. рахується по кредиту рахунку 260/07, фактично є резервом сформованим по залишкам продукції, що є не реалізованими на кінець перевіряємого періоду.

У фінансовій звітності підприємства у рядку 1130 Балансу «Готова продукція» підприємством відображається як різниця розрахована між собівартістю залишків готової продукції (розрахована методом середньозваженої собівартості) та резерву під знецінення готової продукції.

У бухгалтерському обліку вартість готової продукція рахується на рахунку 260/00 по середньозваженій собівартості, не по чистій вартості реалізації (тобто без урахування створеного резерву).

Отже, у порушення п. п. 134.1.1. п.134.1. ст.134 , п.п. 139.1.1. п.139.1 ст.139 ПК України зі змінами та доповненнями TOB «НВО «ІНКОР І КО» не включено до р. 2.1.1. «Сума витрат на створення забезпечень (резервів) для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечення (резерву) витрат на оплату відпусток працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 139,1.1 пункту 139.1 статті 139 розділу III Податкового кодексу України)» Додатка РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємства суми Резерву під знецінення залишків готової продукції нараховані у бухгалтерському обліку, та віднесеного до складу витрат у перевіряємому періоді 24 723 791,34 грн. у т. ч.: 2018 рік-4 185 499,08 грн., 2019 рік-11 539 255,68 грн., півріччя 2020 р-8 999 036,58 грн.

Зведені дані щодо задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки сум різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (додаток РІ до рядка 03 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств) за період з 01.10.2017 по 30.06.2020 наведено в додатку 9 до акта перевірки.

Зауважуємо, що облік запасів ведеться по найменші з двох величини (оцінок); за первісною вартістю (собівартістю); за чистою вартістю реалізації.

Перерахунок до чистої вартості реалізації можливо проводиться лише 2 способами: пряме списання суми уцінки на витрати; списання суми уцінки через формування резерву уцінки (знецінення) запасів.

Тобто ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» самостійно вирішено проводити перерахунок собівартості запасів до чистої вартості реалізації саме через формування резерву уцінки ( знецінення) запасів.

ГУ ДПС у Донецькій області звертає, увагу, що при формуванні резерву знецінення запасів, TOB «НВО «ІНКОР І КО» відносить частину вартості запасів ( які, ще не використані у виробничій діяльності, не реалізовані та рахуються на залишках згідно даних бухгалтерського обліку, балансу підприємства) до складу витрат підприємства.Тобто при формуванні резерву знецінення запасів ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» поступово зменшує собівартість запасів, по яким існує імовірність зменшення вартості їх на ринку (ціна придбання запасів більше, ціни запасів на дату балансу на ринку), чи виготовлення- чим поступове зменшує свої майбутні витрати.

Щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ГУ ДПС у Донецькій області наголошує, що у 2020 році на проекти рішень, рішення Рад про внесення змін до прийнятого рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів щодо зменшення ставок, зокрема, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, прийняті відповідно до п. 52 прим. 6 підрозд. 10 розд. XX ПК України, не поширюється п.п. 4.1.9 п. 4.1 та п. 4,5 ст. 4, п.п. 12.3.4 п. 12.3, п.п. 12.4.3 п. 12.4 (у частині строку прийняття та набрання чинності рішень) та п. 12.5 (у частині строку набрання чинності рішеннями) ст. 12 ПК України, Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» із змінами та доповненнями (далі: Закон № 1160), частина третя ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закон України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання» із змінами та доповненнями (п. 52 прим. 7 підрозд. 10 розд. XX ПК України).

Крім того, п. 58 підрозд. 10 розд. XX ПК України установлено, що у 2020 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування, населених пунктів на лінії зіткнення про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання ПК України, не застосовуються вимоги п.п. 4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4 ПК України, п.п. 12.3.4 п. 12,3, п.п. 12.4.3 п. 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України та Закону №1160.

У разі якщо органи місцевого самоврядування населених пунктів на лінії зіткнення не прийняли рішень про встановлення ставок на об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості на 2020 рік, такий податок до прийняття відповідного рішення сплачується виходячи з норм ПКУ із застосуванням їх ставки у розмірі 0,5 відс. розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01,2020, за 1 кв. метр бази оподаткування (п. 59 підрозд. 10 розд. XX ПК України).

Відповідно до п. 5 ст. 59 та п. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування нормативно-правового характеру, прийняті в межах наданих їм повноважень, набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію, та є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, якщо рішення про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на плановий бюджетний 2020 рік, прийняте та оприлюднене після 15.07.2019, то у 2020 році застосовуються ставки, затверджені цим рішенням.

Однак, у разі прийняття протягом року змін до рішення про встановлення ставок та пільг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на виконання вимог пп. 52. прим. 6, 52 прим. 7, 58 та 59 підрозд. 10 розд. XX ПК України, ставки, встановлені цим рішенням, застосовуються з дати його оприлюднення, якщо ним не встановлено пізніший строк їх застосування.

Враховуючи додаткову інформацію щодо розміру ставки, у разі якщо органи місцевого самоврядування населених пунктів на лінії зіткнення не прийняли рішень про встановлення ставок на об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості на 2020 рік, такий податок до прийняття відповідного рішення сплачується виходячи з норм ПКУ із застосуванням їх ставки у розмірі 0,5 відс. розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2020, за 1 кв. метр бази оподаткування (п. 59 підрозд. 10 розд. XX ПК України) пункт 3.1.6.1. податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки акту перевірки №276/05-99-07-17/31297266 від 20.11.2020 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06,2020 викласти в наступній редакції:

3.1.6.1. податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У періоді з 01.10.2017 по 30.06.2020 TOB «НВО «ІНКОР І КО» задекларовано податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (нежитлові приміщення) всього у сумі 690,90 грн. до ГУ ДПС у Харківській області, Ізюмське управління, Борівська ДПІ(Борівський район) на підставі договору оренди №837/2001 від 25.09.2001 року із Регіональним відділенням фонду державного майна України по Донецькій області орендують цілісний майновий комплекс «Фенольний державний завод» до складу якого входять об`єкти соціально-побутового призначення - база відпочинку «Хімік» за адресою: Харківська область, Борівський район, в 2 км. на захід від с. Підлиман.

Перевіркою повноти визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.10.2017 по 30.06.2020 встановлено його заниження у періоді з 23,05.2020 по 30.06.2020 у сумі 53,30 грн.

ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» має у власності об`єкт нерухомого майна на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно №17145880 від 31.01.2014 року, загальною площею 21,0 кв.м. за адресою: Донецька область, м, Торецьк, смт. Новгородське, вулиця Соцгородок, буд. 5в.

Згідно п. 38.6. ст. 36 ПК України - об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС).

В умовах внесених змін до п. 38.6 ПК України Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» який вступив в силу з наступного дня за днем його опублікування - з 23.05.2020 року де, платники податків - юридичні особи, об`єкти оподаткування яких розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення, починаючи з 1 березня 2020 року самостійно обчислюють суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і подають до 20 квітня 2020 року контролюючому органу за місцем реєстрації об`єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально починаючи з 1 березня 2020 року.

Об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 266.1.1, п. 266.2.1, п, 266.2.2, п. 266.3.1, п. 266.3.3, п. 266.6.1, п. 266.7.5, п. 266.10.1 ст. 266 розділу XII ПК України в частині не надання декларації, що сприяло заниженню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у періоді з 23.05.2020 по 30.06.2020 у сумі 53,30 грн.

В частині порушення п.63,3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.4 розд, VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (із змінами), а саме неподання, неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, подання з помилками чи у неповному обсязі по об`єктам оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП, позивач вказує 106 об`єктів оподаткування.

Слід зазначити, що за підсумками розгляду заперечень, що були подані до органу ДПС, позивачем було порушено п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (із змінами) по 71 об`єкту оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20- ОПП.

Фенольний завод як цілісний майновий комплекс переданий у довгострокову оренду TOB «НВО «ІНКОР І КО» згідно з рішенням Регіонального відділення фонду держмайна №837/2001 від 25.09.2001, додатковою угодою №2 від 14.12.2018 року термін оренди продовжено до 25.09.2028 року.

Автомобілі, що використовує ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» для здійснення своєї фінансово - господарської діяльності, за договором лізингу з ТОВ «ОТП Лізинг» (код за ), згідно генеральної угоди з фінансового лізингу та адміністрування парку транспортних засобів №3374-FL від 28.03.2018 року.

Автомобілі легкові, автомобілі (лізінг) та автотранспорт вантажний у формі N 20- ОПП не повинні відображатися за принципом укрупнення інформації, відповідно до вимог Порядку № 1588. Так відповідно до вимог Порядку № 1588 під час надання повідомлень за формою N 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування.

Принцип укрупнення інформації не застосовується під час надання інформації про об`єкти рухомого та нерухомого майна, які підлягають реєстрації у відповідному державному органі з отриманням відповідного реєстраційного номера (наприклад, у повідомленні за формою N 20-ОПП надається інформація і про земельну ділянку, і про об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований на такій земельній ділянці).

Перевіркою встановлено, що TOB «НВО «ІНКОР І КО» у перевіряємому періоді було придбано у власність, та зареєстровано у територіальних сервісних центрах регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області 2 транспортні засоби придбані у грудні 2018, та 2019 р. ВИПО 28-01-4371 4433 д/н НОМЕР_1 11.12.2019 року та МАЗ КС 5571ВY-С-22 6650 д/н НОМЕР_2 27.12.2018 року.

Повідомлення про вище вказані об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» у перевіряємому періоді не подавало.

Також, згідно відомості амортизації основних засобів, додаткової угоди №2 від 14.12.2018 року у перевіряємому періоді ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» у господарській діяльності використовувало ще 58 транспортних засобів та 11 інші об`єкта оподаткування (нерухомість, скважини, очисні споруди ):

Автомобілі легкові, автомобілі (лізінг) та автотранспорт вантажний у формі N 20- ОПП підприємством було відображено за принципом укрупнення інформації, що суперечить вимогам Порядку № 1588. Так відповідно до вимог Порядку № 1588 під час надання повідомлень за формою N 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування.

Дослідивши норми податкового законодавства та враховуючи постанову Верховного Суду від 21.07.2020 у справі 826/14197/17, ГУ ДПС у Донецькій області наполягає, що у разі встановлення фактів не повідомлення органу ДПС про наявні в суб`єкта господарювання об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, штрафна санкція має застосовуватися в залежності від кількості таких об`єктів, про які не повідомлено податковий орган за формою №20-ОПП чи повідомлено не своєчасно

За перевіряємий період встановлено порушенняТОВ «НВО «ІНКОР І КО» пункту

63.3 статті 63 Податкового кодексу України, п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами та доповненнями в частині неподання, неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, подання з помилками чи у неповному обсязі по 71 об`єктам оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП.

Тобто, у повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

На цих підставах в позові просить відмовити.

Заслухавши представника Позивача, Відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у справі є приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічній завод» яке є юридичною особою, яка обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 00191075.

З 01.12.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Нуково - виробниче об`єднання «ІНКОР І К°» (далі TOB «НВО «ІНКОР І К°», ) реорганізовано шляхом його приєднання до приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічній завод» (ПРАТ «АКХЗ») , з відповідною передачею ПРАТ «АКХЗ» усіх прав, обов`язків і майна ТОВ «НВО «ІНКОР І К°».

На час перевірки ТОВ «НВО «ІНКОР І К° перебувало на обліку як платник податків в Головне управління ДПС у Донецькій області.

Відповідачем є Головне управління ДПС у Донецькій області яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень у даному випадку.

Актом документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОР І КО» () №276/05-99-07- 17/31297266 від 20.11.2020 р.) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2020, як основному доказу по справі №200/3904/21-а, встановлено наступні податкові правопорушення вчинені позивачем:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п. п. 134.1.1. п.134.1. ст.134, п.п. 139.1.1. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України (далі: ПК України), що призвело до завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за півріччя 2020 року у сумі 36 854 361 грн;

- п.п.134.1.3 п.134.1 ст.134, п.136.3. ст.136, п. 137.1 ст. 137, «в» п.п.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПК України резидентом TOB «НВО «ІНКОР І КО» не утримано та не сплачено до бюджету у II кварталі 2018 року податок в сумі 2 545,16 грн. при виплаті нерезиденту ООО «Современные технологии в програмировании», РФ доходу у вигляді роялті із джерелом його походження з України згідно субліцензійного договору від 08.02.2018 № 41/2018/4218;

- п. 44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України із змінами та доповненнями, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд 21 декларації з ПДВ) за червень 2020 року у сумі 68 941грн;

- п. 266.1.1, 266.2.1, 266.2.2, 266.3.1, 266.3.3, 266.6.1, 266.7.5, 266.10.1 ст. 266 ПК України в частині не надання декларації, що сприяло заниженню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у періоді з 23.05.2020 по 30.06.2020 у сумі 106,59 грн;

- пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14, п. 51.1 ст. 51, абз. б) п. 176.2 ст.176 ПК України п.3.1 та п.3.11 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556 - підприємством було подано з недостовірними відомостями Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 3 квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року, 1 квартал 2020 року (код помилки 99 - податковий номер фізичної особи недійсний та номер паспорта відсутній в окремому реєстрі ДРФО, 98 - податковий номер фізичної особи або реєстрацію за серією та номером паспорту фізичної особи закрито) - виплачен доход фізичній особі, ознака доходу «101», «136», «126»;

- абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 6, частини 5 статті 8, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ТОВ "НВО "ІНКОР І КО":

- своєчасно не нараховано єдиний внесок у суму 2044,47 грн., в тому числі за грудень 2019 року в сумі 2044,47 грн;

- пункту 63.3 статті 63 ПК України, п.8.4 розділу VIII «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 в частині неподання, неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, подання з помилками чи у неповному обсязі по 106 об`єктам оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП (т.1 а.с.16-85).

Позивач надав до ГУ ДПС у Донецькій області заперечення на вищезазначений акт.

Листом № 91129/10/05-99-07-17-20 від 18.12.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області надало відповідь на заперечення позивача в якому враховані заперечення позивача та висновки акту викладені в наступної редакції:

Перевіркою встановлені порушення ТОВ «НВО «ІНКОР І КО»:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п. п. 134.1.1. п.134.1. ст.134, п.п. 139.1.1. п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України , що призвело до завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за півріччя 2020 року у сумі 36 854 361 грн.;

- п. 44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України із змінами та доповненнями, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд 21 декларації з ПДВ) за червень 2020 року у сумі 68 941грн.;

- п. 266.1.1, 266.2.1, 266.2.2, 266.3.1, 266.3.3, 266.6.1, 266.7.5, 266.10.1 ст. 266 ПК України в частині не надання декларації, що сприяло заниженню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у періоді з 23.05.2020 по 30.06.2020 у сумі 53,30 грн;

- пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14, п. 51.1 ст. 51, абз. б) п. 176.2 ст.176 ПК України п.3.1 та п.3.11 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556 - підприємством було подано з недостовірними відомостями Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 3 квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року, 1 квартал 2020 року (код помилки 99 - податковий номер фізичної особи недійсний та номер паспорта відсутній в окремому реєстрі ДРФО, 98 - податковий номер фізичної особи або реєстрацію за серією та номером паспорту фізичної особи закрито) - виплачен доход фізичній особі, ознака доходу «101», «136», «126»;

- абзацу 2 пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 6, частини 5 статті 8, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ТОВ "НВО "ІНКОР І КО";

- своєчасно не нараховано єдиний внесок у суму 2044,47 грн., в тому числі за грудень 2019 року в сумі 2044,47 грн;

- пункту 63.3 статті 63 ПК України, п.8.4 розділу VIII «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 в частині неподання, неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, подання з помилками чи у неповному обсязі по 106 об`єктам оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП (т.1 а.с.86-93).

На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОР І КО» () №276/05-99-07- 17/31297266 від 20.11.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення:

Форми «П» № 7 від 23.12.2020 року на суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 36854361,00 грн. (т.1 а.с.12)

Форми «В4» № 7 від 23.12.2020 року на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 68941,00 грн. (т.1 а.с.13)

Форми «ПС» № 7 від 23.12.2020 року на суму штрафних санкцій 72420,00 грн. (т.1 а.с.14)

Форми «Р» № 7 від 23.12.2020 року за податковими зобов`язаннями з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 53,30 грн. (т.1 а.с.15)

19.01.2021 року позивач подав скаргу до ДПС України на вищезазначені податкові повідомлення - рішення (т.1 а.с.95-106).

Рішенням ДПС України від 18.03.2021 року №6200/6/99-00-06-07-08-06 про результати розгляду скарги податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга без задоволення (т.1 а.с.107-114).

Правове обґрунтування.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року форми «П» про виправлення показників податкової звітності з податку на прибуток, а саме, - зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 36 854 361,00 грн., суд зазначає наступне.

Сума 36 854 361 грн. складається з трьох самостійних сум. Перша це сума не виплачених дивідендів ВАТ «Донецьккокс» в розмірі 10 962 618,10 грн. та АТЗТ «Донецьке акціонерне науково - комерційне товариство «ДАНКО» в розмірі 894 907,60 грн., а загалом 11 857 525,70 грн.

Друга сума це сума резерву під знецінення залишків готової продукції нараховане у бухгалтерському обліку та віднесеного до складу витрат у перевіряємому періоді в розмірі 24 723 791,34 грн.

Третя це завищення собівартості товарів на загальну суму 273 043 грн. в результаті неможливості підтвердження реальності господарських правовідносин з ТОВ «Теплохіммонтаж».

Щодо суми невиплачених дивідендів в розмірі 11 857 525,70 грн.

Згідно із протоколом загальних зборів учасників ТОВ «НВО «ІНКОР І КО», було прийнято рішення про розподіл прибутку та виплати дивідендів за 2007 р., своїм учасникам ВАТ «Донецьккокс» , та - АТЗТ «Донецьке Акціонерне науково-комерційне товариство «ДАНКО» у загальній сумі 11 857 525,7 грн., при цьому закінчення строку виплати дивідендів визначено було 15.06.2011 р. В свою чергу, Позивач так і не виплатив вищевказаним підприємствам дивідендів, хоча і поставив їх собі у бухгалтерському обліку як зобов`язання.

Перебіг позовної давності за зобов`язаннями з виплати цих дивідендів розпочався 16.06.2011 року та сплинув 16.06.2014 року.

Згідно головної книги ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» у червні 2018 у бухгалтерському обліку зроблено наступне проведення: Дт 441/01 «Прибуток нерозподілених попередніх років» Кт 671/00 « Розрахунки по нарахованим дивідендам (резиденти)» на суму «- 11 857 525,7» грн.

Тобто, ТОВ «НВО «ІНКОР І КО», самостійно визначено кредиторську заборгованість по нарахованим дивідендам в сумі 11 857 525,7 грн. такою, що не підлягає сплаті саме у червні 2018 року, тим самим проведено зменшення зобов`язань, що зумовлює виникнення доходу відповідно до

Суму простроченої кредиторської заборгованості по невиплаченим дивідендам у сумі 11 857 525,7 грн. підприємством не віднесено до складу інших операційних доходів за півріччя 2018, та за рік 2018 відповідно.

У бухгалтерському обліку підприємство повинно зробити проведення: Дт 671/00 «Розрахунки за Кт 717/00 «Дохід від на суму 11 857 525,7 грн. нарахованими дивідендами» списання кредиторської заборгованості».

Контролюючий орган стверджує, що станом на початок перевірки, а саме на 01.10.2017 року по рахунку 671 «Розрахунки за нарахованими дивідендами» рахувалась кредиторська заборгованість у сумі 11 857 525,7 грн., що відповідає відображеному показнику по рядку 1640 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з учасниками» фінансової звітності у сумі 11 858 тис. грн).

У червні 2018 року по бухгалтерському обліку зроблено списання кредиторської заборгованості наступними проведеннями: Дт 441/01 Кт 671/00 на суму «- 11 857 525,7» грн.

Тобто ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» саме у червні 2018 р, самостійно визнано кредиторську заборгованість у сумі 11 857 525,7 грн. такою, що не підлягає сплаті, тим самим проведено зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу та відповідно до п. 5 ПСБУ 15 «Доходи» відповідає визначенню поняття дохід, затвердженого наказом МФУ від 29.111999 р. №290.

Ці обставини встановлені судом та не заперечуються сторонами.

Суд вважає, що в порушення п.5, п.7 ПСБУ 15 «Доходи», п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України зі змінами та доповненнями ТОВ «НВО «ІНКОР І КО» занижено показники рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» на суму 11 857 525,7 грн. за півріччя 2018, та за рік 2018 відповідно.

Строк позовної давності на який посилається позивач має господарське - правове значення для правовідносин між підприємством який розподіляє дивіденди та підприємств які отримують ці дивіденди.

Для податкового законодавства строк позовної давності встановлений ст. 102 ПК України та становить 1095 днів з дня подання платником податків розрахунку.

В даному випадку контролюючий орган встановив те, що у червні 2018 року по бухгалтерському обліку зроблено списання кредиторської заборгованості наступними проведеннями: Дт 441/01 Кт 671/00 на суму «- 11 857 525,7» грн.

Саме з червня 2018 року почав перебіг строк позовної давності.

Податкове повідомлення - рішення прийнято 23.12.2020 року, тобто строки позовної давності контролюючим органом не порушено, а позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо суми резерву під знецінення залишків готової продукції нараховане у бухгалтерському обліку та віднесеного до складу витрат у перевіряємому періоді в розмірі 24 723 791,34 грн. у тому числі 2018 р. - 4 185 499,08 грн., 2019 р. - 11 539 255,68 грн., півріччя 2020 р. - 8 999 036,58 грн.

Відповідно до п.134.1.1 ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на створення забезпечень (резервів) для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечення (резерву) витрат на оплату відпусток працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

TOB «НВО «ІНКОР І КО» формувало «Резерв під знецінення залишків готової продукції», у зв`язку із зміною цін на ринку. Резерв під знецінення залишків готової продукції обліковується за кредитом рахунку 26/07 «Резерв під знецінення залишків готової продукції». Сума сформованого резерву (нарахування та коригування) відносило до складу «Інших операційних витрат» наступним проведенням:Дт 946 /00 «Втрати від знецінення запасів » Кт 260/07 «Резерв під знецінення залишків готової продукції»

Відповідно до п. 24 П(С)БО 9 «Запаси» запаси на дату балансу мають буду відображенні за однією з двох величин: або за собівартістю, або за чистою вартістю реалізації.

При цьому, Позивач зазначав у позові, що відображав знецінення запасів безпосередньо віднесенням на витрати через формування резерву уцінки запасів за чистою вартістю реалізації, підтверджуючи це Наказом №3-2 від 11.01.16 р. «Про проведення облікової політики», але даний наказ містить лише механізм знецінення запасів, і не підтверджує фактичне знецінення шляхом чистої реалізації.

В нашому випадку в бухгалтерському та первинному обліку Позивача, зважаючи на те що останній вибрав метод уцінки запасів до чистої вартості реалізації, то уцінка повинна оформлюватися та проводитись на підставі відповідних підтверджуючих документів: а саме первинних документів підтверджуючих реалізацію товару у періоді проведення уцінки (договір, видаткова накладна, специфікація, акт приймання-передачі тощо), наказів керівника про створення на підприємстві комісії з метою проведення уцінки запасів, перелік запасів що підлягає уцінці затверджений керівником, наказів керівника про проведення уцінки, описів - актів уцінки запасів до чистої вартості реалізації.

Так спірним в даному разі є документальне підтвердження підстав, витрат від знецінення запасів до перевірки не було надано жодного вище вказаного документа, підтверджуючого проведення на підприємстві саме уцінки, про що складено Акт про ненадання документів №9 від 16.11.2020 р.

У бухгалтерському та складському обліку на підставі вище зазначених документів повинно проводитися знецінення запасів (готової продукції), та її перемаркування, тобто у бухгалтерському обліку після уцінки залишки готової продукції повинні обліковуватися по чистій вартості реалізації на рахунку 260/00 «Готова продукція», а у складському обліку залишки готової продукції повинні рахуватися по знеціненій вартості (по чистій вартості реалізації).

Згідно наданих до перевірки документів уцінка готової продукції на підприємстві документально не підтверджена, а отже не проводилася належним способом.

Відповідно наданих документів до перевірки; плану рахунків підприємства, облікової політики підприємства та додатку до нього, розрахунків, даних головної книги ТОВ «НВО «ІНКОР і КО», перерахунок залишків готової продукції, до чистої вартості реалізації, здійснюється саме за рахунок формування резерву від знецінення готової продукції.

Фактично, згідно наданих документів, на підприємстві залишки готової продукції обліковувались на рахунку 260/00 «Готова продукція» по середньозваженій собівартості.

Сума сформованого «Резерву під знецінення залишків готової продукції» станом на 30.06.2020 р. у сумі 27 629 094,39 грн. рахується по кредиту рахунку 260/07, фактично є резервом сформованим по залишкам продукції, що є не реалізованими на кінець перевіряємого періоду.

Отже, у порушення п. п. 134.1.1. п.134.1. ст.134 , п.п. 139.1.1. п.139.1 ст.139 ПК України зі змінами та доповненнями TOB «НВО «ІНКОР І КО» не включено до р. 2.1.1. «Сума витрат на створення забезпечень (резервів) для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечення (резерву) витрат на оплату відпусток працівникам, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, та витрат на сплату єдиного соціального внеску, що нараховується на такі виплати) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 139,1.1 пункту 139.1 статті 139 розділу III Податкового кодексу України)» Додатка РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємства суми Резерву під знецінення залишків готової продукції нараховані у бухгалтерському обліку, та віднесеного до складу витрат у перевіряємому періоді 24 723 791,34 грн. у т. ч.: 2018 рік-4 185 499,08 грн., 2019 рік-11 539 255,68 грн., півріччя 2020 р-8 999 036,58 грн.

Таким чином, спірне податкове повідомлення рішення прийнято Відповідачем обґрунтовано, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо порушення Позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового Кодексу України зі змінами та доповненнями, п. 3 р. 3 ПСБУ 1, затвердженого наказом МФУ від 03.02.2013 р. № 73, ч. 2 ст. 3 р. 1, ч. 1 ст. 11 р. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 966 від 16.07.1999 р., п. 6 ПСБУ 16, затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 р. № 318, ТОВ «НВО «ІНКОР І Ко» по р. 2050 звіту про фінансовий результат «собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) завищено собівартість товарів на загальну суму 273 043 грн., у т.ч. за 2019 рік (4 квартал 2019 року) у сумі 205 088 грн., за півріччя 2020 року (2 квартал 2020 року) у сумі 67 955 гри., в результаті невірного визначення величини собівартості по бухгалтерським проведенням по контрагенту ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» (), щодо якого неможливо підтвердити реальність здійснення господарських відносин з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків з покупцями.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 44.2 ст. 44 ПКУ для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 р. № 318, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобовязань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно до п. 135.1 ст. 135 ПКУ наголошено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Отже, на виконання вищевказаних вимог Позивачем було складено с контрагентом ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» наступні підтверджуючи реальність правочину документи: акти, до договору № 6076 від 24.10.2019 року, приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 24.12.2019 р. на суму 164 206,68 грн, у т. ч. ПДВ 27 367,78 грн., та № 2 від 24.12.2019 р. на суму 81 898,58 грн, у т. ч. ПДВ 13 649,76 грн.; акт, до договору № 6427 від 17.02.2020 року, № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 31.05.2020 р. на суму 81 546,44 грн, у т. ч. ПДВ 13 591,07 грн.

При цьщьу, Відповідач зазначає, що перевіркою встановлено, про відсутність в вищезазначених актах місце надання послуг, також у ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» облікова кількість штатних працівників сягала 1-4 особи в різні періоди, проте ці підстави не можуть самостійно свідчити про не реальність господарських операцій, їх треба розглядати у взаємозвязку іх іншими первиними документами та доказами виконання правочину.

Також наведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами-постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм статті 198 ПК у подібних правовідносинах, зокрема, але невиключно, у постановах від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18, від 22.03.2021 у справі №440/545/19, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16, від 17.04.2018 у справі №820/475/17.

Таким чином, при взаємовідносинах Позивача із ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» здійснені реальні господарські операції, підтверджуються первинними документами, що свідчать про фактичне придбання Позивачем послуг, а отже висновки Відповідача про нереальність здійснення господарських операцій спростовуються матеріалами справи та є недоведеними, в зв`язку із чим спірне податкове повідомлення рішення щодо завищення собівартості товарів з податку на прибуток із ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ», підлягає скасуванню в сумі 273 043 грн.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 року форми «П» про виправлення показників податкової звітності з податку на прибуток, а саме, - зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 36 854 361,00 грн., підлягає частковому скасуванню в сумі 273 043 грн.

Щодо порушення Позивачем п.44.1 ст.44, п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПКУ, що призвело до завищення суми податкового кредиту за травень 2020 року у розмірі 68 941,00 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд 21 декларації з ПДВ) за червень 2020 року у сумі 68 941 грн.

Як вже зазначалося, згідно із п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Вищезазначеною податковою нормою й керувався Позивач при організації податкового обліку підприємства.

А саме, відносини між ТОВ «НВО «ІНКОР І Ко» та ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» (код 37944982) відбулися на підставі: договору № 6427 від 17.02.2020 року, згідно якого в травні 2020 року ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» виконало роботи «еколого-теплотехнічні випробування парових котлів типу СМ-16/22», про що було оформлено акт виконаних робіт № 1 від 31.05.2020 р. на суму 81 546,44 грн, у т. ч. ПДВ 13 591,07 грн., та виписана й зареєстрована в ЕРПН ПН№ 4 від 31.05.2020 року на суму 81 546,44 грн, у т. ч. ПДВ 13 59107 грн.; та договору № 5911 від 16.09.2019 року, згідно якого в травні 2020 року ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» виконало роботи з монтажу автоматизованої системи безперервного продування котла ТС-30 № 5 (інв. №801), про що було оформлено акт виконаних робіт № 1 від 31.05.2020 року на суму 724 069,84 грн, у т. ч. ПДВ 120 678,31 грн., та виписана й зареєстрована в ЕРПН ПН № 2 від 31.05.2020 року на суму 225 920,30 грн, у т.ч. ПДВ 37 653,38грн. (з урахуванням ПН№ 5 від 26.12,2019 року, складеної на передплату у сумі 498 149,54 грн, у т. ч. ПДВ 83 024,92 грн.), та було оформлено акт виконаних робіт № 2 від 31.05.2020 року на суму 106 179,57 грн, у т.ч. ПДВ 17 696,57 грн., та виписана й зареєстрована в ЕРПН ПН № 3 від 31.05.2020 року на суму 106 179,57грн, у т.ч. ПДВ 17 696,57грн.

Отже, згідно вимог п. 44.1 ст. 44 ПКУ, для підтвердження фактичного здійснення господарських операцій Позивач надав відповідні первинні документи, належним чином оформлені, із всіма необхідними реквізитами, підписані уповноваженими особами.

Ці документи були надані Позивачем до перевірки, про що зазначено в Акті перевірки (додаток № 10).

В акті перевірки вказано на порушення Позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ, згідно яких:

- до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі: здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг;

придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів;

- датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг;

- податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг;

- нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду;

- не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

- податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідачем не доведено в чому саме полягає порушення Позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ІІКУ, адже саме по таких операціях (придбання товарів та послуг), придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у законодавчо встановлені строки та на підставі відповідних документів (зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних), що, як вказано у ПКУ, є для отримувача товарів підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, а тому Позивачем було правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ.

Стосовно, порушення Позивачем п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПКУ, що регламентують порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету України, та подальшому розпорядженню від`ємним значенням суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПКУ.

Слід зазначити, що наявність і достовірність документів, на підставі яких Позивачем сформувало у травні 2020 р. податковий кредит по відносинах з ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» (код 37944982), та правильність розрахунку Позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд 21 декларації з ПДВ) за червень 2020 року, підтверджено у тому числі попередніми перевірками податкової звітності з ПДВ, здійсненими ГУ ДПС у Донецькій області.

При цьому питання повноти і правильності, та не подання податкової звітності контрагентом - постачальником ТОВ «ТЕПЛОХІММОНТАЖ» (), не може впливати на формування даних бухгалтерського обліку, фінансової та податкової звітності Позивача.

За умови подання платником податків належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 ПК, задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженим (правомірними), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Це відповідає нормі абзацу першого частини другої статті 77 КАС, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Податковим кодексом України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Таким чином, повідомлення-рішення № 7 від 23.12.2020 р. форми «В4» щодо встановлення завищення суми від`ємного значення ПДВ в розмірі 68 941 грн. є необгрунтованим, а отже підлягає скасуванню.

Щодо порушення Позивачем п.п. 266.1.1 п. 266.1, п.п. 266.2.1, п.п. 266.2.2 п. 266.2, п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.3 п. 266.3, п.п. 266.6.ІП. 266.6, п.п. 266.7.5 п. 266.7, п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України в частині неподання декларації, що спричинило заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період травень - червень 2020 р. суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п 266.2.1 п. 266.2 ст.266 ПКУ об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

У п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПКУ перелічені об`єкти, що не оподатковуються, а саме:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

г) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям з інвалідністю, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських об`єднань осіб з інвалідністю та їх підприємств;

и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;

і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;

ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно- курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно- курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом ЗО календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом ЗО календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;

л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

П.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

У п.п. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПКУ зазначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

П.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПКУ визначений базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року.

П.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПКУ встановлено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

У п. 266.10 ст. 266 ПКУ зафіксовані строки сплати податку, що є такими: податкове зобов`язання з податку за звітний рік сплачується:

а)фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення- рішення;

б)юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

При цьому Позивач зазначив, що не порушив вимоги п.п. 266.1.1 п. 266.1, п.п. 266.2.1, п.п. 266.2.2 п. 266.2, п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.3 п. 266.3, п.п. 266.6.ІП. 266.6, п.п. 266.7.5 п. 266.7, п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України та зазначив на п.п. 38.6 п. 38 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПКУ яким встановлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС), для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України ''Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів з урахуванням таких особливостей:

об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС).

Законом України № 466-ІХ від 16.01.2020 р. у т.ч. були внесені зміни п.п. 38.6 п. 38 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПКУ, які набули чинності з 23.05.2020 року:

Об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС).

При обчисленні бази оподаткування об`єктів нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, контролюючим органом не враховуються об`єкти нерухомості, що не є об 'єктом оподаткування відповідно до цього підпункту.

Об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно.

У зв`язку з цим платники податків - юридичні особи, об`єкти оподаткування яких розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення, починаючи з 1 березня 2020 року самостійно обчислюють суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і подають до 20 квітня 2020 року контролюючому органу за місцем реєстрації об`єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально починаючи з 1 березня 2020 року.

Саме зміни цієї законодавчої норми спричинили трактування Відповідачем порушення Позивачем п.п. 266.1.1 п. 266.1, п.п. 266.2.1, п.п. 266.2.2 п. 266.2, п.п. 266.3.1, п.п. 266.3.3 п. 266.3, п.п. 266.6.1п. 266.6, п.п. 266.7.5 п. 266.7, п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України.

При цьому, прийняті посеред року норми, впроваджені Законом України № 466-ІХ від 16.01.2020 р., порушують основний із принципів податкового законодавства - стабільність (пп. 4.1.9 ПКУ):

стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Саме дотримуючись принципів податкового законодавства, встановлених пп. 4.1.9 ПКУ, зокрема, принципом стабільності, Позивач не подавав декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та не декларувало зобов`язання з цього податку у 2020 році, а отже податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 23.12.20 р. №7 на суму 53,3 грн. є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо порушення Позивачем, п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 в частині неподання, неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, подання з помилками чи у неповному обсязі по 106 об`єктам оподаткування або об`єктам, пов`язаним з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, слід зазначити наступне.

Так, відповідач в акті перевірки вказує, що Позивачем не подано (не своєчасно подано) «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП».

Згідно з п.63.3. ст.63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

У п.22.1. ст.22 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Пунктами 8.1 та 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (форма 20-ОПП).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно п.п. 16.1.3 п.16.1.ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим передбачена п.117.1 ст. 117 Податкового кодексу України.

Відтак, норми Податкового кодексу України не встановлюють строки подання повідомлення за формою №20-ОПП, що в свою чергу виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно п. 117.1 ст.117 Податкового кодексу України.

На думку суду посилання на строки, встановлені наказом Мінфіну "Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів" №1588 від 09.12.2011 є помилковим, оскільки санкція статті 117 Податкового кодексу України передбачає відповідальність за порушення строків, встановлених виключно Податковим кодексом.

Відповідно до п. 8.4. вказаного Наказу №1588 від 09.12.2011, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, в наказі №1588 від 09.12.2011 є строки виключно повідомлення про об`єкт оподаткування (яких в ПК України не міститься) за формою 20-ОПП, однак повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік. Отже, неповідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності згідно п.117.1 ст. 117 Податкового кодексу України.

Отже, притягнення Ппозивача за п. 117.1 ст.117 Податкового кодексу України за неподання повідомлень за формою №20-ОПП є необґрунтованими, відтак податкове повідомлення-рішення форми ПС від 23.12.2021 року №7 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з квитанцією № від 13 квітня 2021 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 20700 грн.

Отже судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 231,90 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065 Донецька область, місто Авдіївка, провулок Індустріальний, 1, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, 59, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.12.2020 р. № 7 форми «П» про виправлення показників податкової звітності з податку на прибуток, а саме, - зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 273 043 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.12.2020 року № 7 щодо встановлення завищення суми від`ємного значення ПДВ в розмірі 68 941 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.12.2020 року № 7 щодо збільшення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 53,30 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.12.2020 року № 7 щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 72 420 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, 59, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065 Донецька область, місто Авдіївка, провулок Індустріальний, 1, ) судовий збір у сумі 231,90 грн. (двісті тридцять одна гривня 90 коп.).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 19 жовтня 2021 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26 жовтня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський