Справа № 640/26544/21
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 жовтня 2021 року м. Київ № 640/26544/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 16.07.2020 в частині штрафних санкцій у розмірі 11997,56 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 на підставі приписів статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із пропущенням строку на звернення до суду для надання позивачем пояснень та обґрунтувань причин пропуску.

На адресу суду 13.10.2021 від представника позивача надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку, в якій останній стверджує про те, що 11.07.2021 позивачкою було отримано рішення Державної податкової служби України від 07.06.2021 №11694/6/99-00-06-01-04-06 про результати розгляду скарги за результатами процедури адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, яке було їй надіслано поштою рекомендованим листом. У зв`язку із необізнаністю в нормах чинного законодавства позивачка звернулась до адвоката для надання правової допомоги при написанні позову. В подальшому для вивчення документів позивачці необхідно було надати їх адвокату, але вона не могла цього зробити у зв`язку із тим, що контактувала із особами, хворими, на COVID-19 і з метою недопущення розповсюдження вірусу перебувала на самоізоляції тривалий час. Крім того, позивачка була впевнена, що має три місяці на оскарження рішення податкового органу. Лише із ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва позивачка дізналась про те, що Верховний Суд вирішив відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження. Представник позивача також зауважує, що зміна практики в бік застосування коротших строків звернення до суду є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку в частині пояснень щодо своєчасності звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19 дійшов висновку, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відтак, для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, Верховний Суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, у випадку досудового вирішення спору, тобто оскарження податкового повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження, встановлюється місячний строк звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2020, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по єдиному податку на суму 14996,95 грн., у тому числі за основним платежем на суму 11 997,56 грн., та за штрафними санкціями на суму 2 999,36 грн.

Водночас, позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору і як наслідок, рішенням Державної податкової служби України від 07.06.2021 №11694/6/99-00-06-01-04-06 про результати розгляду скарги скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16.07.2020 в частині застосування штрафної санкції на суму 2999,36 грн., а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

У заяві про поновлення пропущеного строку, представник позивача вказує, що 11.07.2021 позивачем отримано рішення Державної податкової служби України від 07.06.2021 №11694/6/99-00-06-01-04-06 про результати розгляду скарги за результатами процедури адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення. Проте, доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не надав.

Разом з тим, позовну заяву позивачем подано до суду 18.09.2021, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, у якому надійшла до суду позовна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Щодо посилання представника позивача на необізнаність позивача в нормах чинного законодавства та про зміну судової практики, таке, на переконання суду, не може бути розцінене як поважні причини пропуску строку звернення, оскільки позивач не був позбавлений права своєчасно скористатись юридичною допомогою.

Представник позивача вказує на те, що позивач не мала можливості звернутися за юридичною допомогою до юристів для написання позову у зв`язку із тим, що контактувала із особами, хворими, на COVID-19, а тому з метою недопущення розповсюдження вірусу перебувала тривалий час на самоізоляції.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем до суду надано не було, зокрема доказів підтвердження виявлення симптомів гострої респіраторної хвороби СОVID-І9, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, перебування на самоізоляції, що в свою чергу не може тлумачитись судом як неможливість звернення позивача до суду у місячний строк звернення до суду.

Представник також зазначає, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Проте, у даному ж випадку звернення до суду з вимогами про оскарження податкового повідомлення-рішення відбулося вже після зміни правового підходу, отже посилання представника позивача на зміну сталої судової практики не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, з огляду на викладені положення та встановлені обставини, суд вважає, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення до суду, при цьому не навів обґрунтованих обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Наведене в сукупності свідчить про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, а обставини, на які посилається позивач у клопотанні про поновлення пропущеного строку як на причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою є необґрунтованими та такими, що не можуть бути визнані як поважні підстави для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що позивач не навів доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, зокрема, із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з наданням відповідних доказів.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві за адресою, яка зазначена у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Т.П. Балась