Справа № 640/18333/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Київ № 640/18333/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом до ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови судді у відставці Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стажу роботи за юридичною спеціальністю 2 роки, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді, на підставі ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання в порядку ч.3 ст.142 даного Закону, та щодо не встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 30 років 3 місяці 3 дні, та щодо не здійснення перерахунку грошового утримання з дня виникнення права на перерахунок - з 29.05.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити судді у відставці Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 30 років 3 місяці 3 дні, із зарахуванням на підставі ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIII стажу роботи за юридичною спеціальністю 2 роки, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання в порядку ч.3 ст.142 даного Закону, встановивши щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 70 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки ТУ ДСА України в м. Києві №279 від 18.05.2021, здійснивши такий перерахунок, починаючи з 29.05.2020 та виплатити різницю між належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що відповідачем протиправно не було зараховано в стаж роботи позивача на посаді судді для визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи за юридичною спеціальністю 2 роки, який надавав право на призначення судді вперше, відповідно до положень частини другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (у редакції Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII), чим порушено право позивача на належне матеріальне та соціальне забезпечення, що є складовою забезпечення незалежності судді, у тому числі, судді у відставці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшла копія пенсійної справи позивача.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні правові підстави застосовувати інший відсоток для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді.

Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Голосіївського районного суду м. Києві від 28.05.2020 № 30-ОС «Про відрахування зі штату судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 », відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.05.2020 № 1464/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку», частини першої пункту 4 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись статтею 83 Кодексу законів про працю України, статті 24 Закону України «Про відпустки», позивача відраховано зі штату Голосіївського районного суду міста Києва.

Оскільки позивач є суддею у відставці, відповідачем було призначено йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 66 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за наявності стажу роботи на посаді судді повних 28 років).

Наказом Голосіївського районного суду м. Києві від 13.05.2021 № 79-ОС «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років та здійснення перерахунку суддівської винагороди судді у відставці Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 », відповідно до статті 24, 135, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018, частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIІ, у зв`язку з прийняттям Закону «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIІІ, лист Державної судової адміністрації України № 10-9054/21 від 05.05.2021, позивачу здійснено перерахунок стажу роботи на посаді судді відповідно до Закону від 12.07.2018 № 2509-VIІІ, доповненого частиною другою статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 від 02.06.2016 та зараховано стаж роботи за юридичною спеціальністю 2 (два) роки до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України.

Таким чином, стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, становить 30 років 3 місяці 3 дні, що підтверджується відповідним розрахунком від 17.05.2021.

Згідно з довідкою ТУ ДСА у м. Києві від 18.05.2021 № 279 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становить 134002,50 грн.; доплата за вислугу років 70 % - 55 177,50 грн.

Відповідно до розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17.05.2021, відповідний стаж позивача на дату звільнення з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва 28.05.2020 - склав 30 років 2 місяці 3 дні.

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до відповідача з заявою від 20.05.2021 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просив здійснити перерахунок раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 29.05.2020, відповідно до довідки ТУ ДСА у м. Києві від 18.05.2021 № 279 та розрахунку стажу, встановивши 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно зі стажем роботи на посаді судді повних 30 років та доплати за вислугу років на рівні 70% до посадового окладу.

Не отримавши будь-якої офіційної відповіді на вказану заяву від 20.05.2021, позивач повторно звернувся до відповідача з заявою від 03.06.2021, в якій просив надати відповідь на заяву від 20.05.2021, із зазначенням причин відмови у її задоволенні.

Також позивач у заяві від 03.06.2021 зазначив, що з протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії (грошового утримання) від 20.05.20121, розміщеного в його особистому кабінеті, стало відомо про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, але з зазначенням його відмотку на рівні 66% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді та здійснення перерахунку з 01.06.2021.

Листом від 17.06.2021 № 16169-15259/Ш-02/8-2600/21 відповідач надав позивачу відповідь на його заяви від 20.05.2021 та від 03.06.2021, повідомивши, що частиною третьою статті 142 та абзацом другим пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Застосування норм статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено. Тож позивачу, до стажу роботи на посаді судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання зараховано періоди з 25.02.1992 по 14.06.2009 - суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва (17 років 1 місяць 22 дні); з 15.06.2009 по 15.06.2014 - суддя Балаклавського районного суду м. Севастополя (5 років 1 день): з 16.06.2014 по 31.08.2014 та з 01.10.2014 по 28.05.2020 - суддя Голосіївського районного суду м. Києва (5 років 10 місяців 13 днів), що становить 28 років 2 місяці 6 днів та дорівнює 66 %. З огляду на зазначене відповідач наголосив, що у нього відсутні правові підставі застосовувати інший відсоток для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді.

Вважаючи, що при здійсненні вказаного перерахунку фактично протиправно відмовлено в обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до стажу роботи на посаді судді більше 30 років (70%) та у здійсненні перерахунку з моменту виникнення права, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про захист своїх прав.

Приписами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної заяви виходячи з наступного.

Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано норми Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402 (надалі - Закон №1402), Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (надалі - Порядок № 3-1).

Відповідно до ст.ст. 22, 58 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402 (під час вирішення даної справи застосований у редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку).

Відповідно до п. 11 ч. 5, ч. 7 ст. 48 Закону №1402, незалежність судді забезпечується, окрім іншого, правом судді на відставку.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Згідно з ч. 1 , 3, 5 ст. 116 Закону №1402, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до ст. 137 Закону №1402, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (частина перша).

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина друга).

Зазначена ч. 2 ст. 137 Закону №1402 була доповнена у вказаній статті Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIII, який набрав чинності 05.08.2018.

За приписами ч. 3 ст. 142 Закону №1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частини п`ята статті 142 Закону № 1402).

Згідно з абзацом 2 п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402, кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до абзацу 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням 05.08.2018 чинності Законом №2509-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (у тому числі, відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання) судді).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач був вперше обраний народним суддею Корабельного районного народного суду м. Миколаєва відповідно до рішення 11-ої сесії 21-го скликання Миколаївської обласної ради народних депутатів від 21.02.1992, тобто на момент його призначення на посаду судді діяли норми Закону України «Про статус суддів в СРСР» від 04.08.1989 № 328-I.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус суддів в СРСР» від 04.08.1989 №328-I, народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач реалізував право на відставку після набрання чинності Законом №2509-VIII, тож суд погоджується з позицією позивача, що на нього розповсюджуються вказані зміни (доповнення).

При цьому, суд зауважує, що, фактично, позивач мав право на зарахування до стажу роботи судді, окрім роботи безпосередньо на посадах суддів, також стаж (досвід робити) за юридичною спеціальністю 2 (два) роки, ще з 05.08.2018, тобто ще працюючи на посаді судді Голосіївського районного суду м. Києва.

Тож, відповідно, на день виходу у відставку, позивач мав право на зарахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання відповідного розміру щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посадах суддів (28 років 2 місяці 6 днів), також стаж роботи за юридичною спеціальністю 2 роки. Тобто, відповідний стаж загалом склав 30 років 2 місяці 6 днів, що у взаємозв`язку з вищенаведеними нормами надає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині відмови у задоволенні поданої позивачем заяви від 20.05.2021 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Більш того, суд наголошує, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що документи, надані позивачам для підтвердження стажу роботи і розміру суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного утримання з дня його призначення, є недійсними або визнані такими, що містять недостовірні відомості, що, у свою чергу, додатково свідчить про

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне також зазначити, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини 6 статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення/щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци 5, 6 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 06.06.2013 № 3-рп/2013).

При цьому, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Згідно з п.п. 1, 4 розділу ІІ Порядку №3-1, заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно з розділом IV Порядку №3-1 при прийманні документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання: оформлює заяву про призначення щомісячного довічного утримання; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення наданих документів.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу I цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав зазначені положення Порядку №3-1, подавши відповідачу заяву та підтверджуючі стаж роботи і розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного утримання, документи, які, у свою чергу, підтверджують також виникнення права позивача на відповідний перерахунок з дня призначення йому щомісячного довічного утримання.

Натомість, відповідач, нехтуючи вищенаведеними достеменно відомими йому обставинами, а також не виконавши положень Порядку №3-1, протиправно дійшов висновку про відсутність правових підстав застосовувати інший відсоток для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді (а саме: 70 відсотків, як просить позивач замість розрахованих відповідачем 66 відсотків), оскільки застосування норм статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Більш того, суд наголошує, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що документи, надані позивачам для підтвердження стажу роботи і розміру суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного утримання з дня його призначення, є недійсними або визнані такими, що містять недостовірні відомості, що, у свою чергу, додатково свідчить про протиправність дій відповідача в частині відмови у задоволенні поданої позивачем заяви від 20.05.2021 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також, суд зазначає, що невиконання відповідачем покладених на нього чинним законодавством обов`язків призвело до порушення прав позивача, а також суттєво обмежило здійснення інших прав позивача, які підлягають безумовному захисту, зокрема, на належне утримання судді у відставці.

За таких підстав, суд дійшов висновку про визнання дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними та, відповідно, про зобов`язання здійснити такий перерахунок, починаючи з 29.05.2020, з виплатою позивачу різниці між належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх у повному обсязі.

Слід також зазначити про необґрунтованість заявленого позивачем у прохальній частині позовної заяви клопотання про встановлення судового контролю за виконання рішенням, з огляду на наступне.

Так, у силу ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, застосування заходів судового контролю за виконанням рішення є правом суду, яке використовується ним на власний розсуд за наявності відповідних підстав для цього. Разом з тим, виходячи зі змісту обставин даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав стверджувати про те, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення у даній справі, за умови набрання ним законної сили у встановленому порядку. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, як необґрунтованого.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) щодо відмови судді у відставці Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стажу роботи за юридичною спеціальністю 2 роки, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді, на підставі ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання в порядку ч.3 ст.142 даного Закону, та щодо не встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 30 років 3 місяці 3 дні, та щодо не здійснення перерахунку грошового утримання з дня виникнення права на перерахунок - з 29.05.2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити судді у відставці Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 30 років 3 місяці 3 дні, із зарахуванням на підставі ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIII стажу роботи за юридичною спеціальністю 2 роки, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання в порядку ч.3 ст.142 даного Закону, встановивши щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 70 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки ТУ ДСА України в м. Києві №279 від 18.05.2021, здійснивши такий перерахунок, починаючи з 29.05.2020 та виплатити різницю між належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченою.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок