Справа № 640/32892/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Масловської К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби безпеки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Служби безпеки України до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна фірма "АВМ", Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Аквамарин-1", Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінстрой", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авалон Капітал", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Служба безпеки України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить:

- визнати незаконними дії та рішення державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мельнікової Н.С. про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису щодо голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" Огулькової Анни Миколаївни;

- скасувати рішення і запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо голови комісії з припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" Огулькової Анни Миколаївни (реєстраційна дія від 17.08.2020 № 025031439) державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Мельнікової Н.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Того ж дня, судом першої інстанції прийнято ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якою заборонено ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" арбітражному керуючому Огульковій Анні Миколаївні відчуження на аукціоні з продажу майна або вчиняти інші дії щодо володіння, користування розпорядження цілісним майновим комплексом, який складається з 78% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованого житлового будинку, розташованого за будівельної адресою: м. Київ, Святошинський район, пр. Перемоги, 131 (секція № 1) та 100% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованих вбудовано-прибудованих торговельних і офісних приміщень та автомобільного паркінгу, розташованих за будівельною адресою: м. Київ, Святошинський район, пр. Перемоги, 131.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову скасовано. У задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення заяви відмовлено.

Служба безпеки України вдруге звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити арбітражному керуючому Огульковій Анні Миколаївні виконувати повноваження голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест".

Названа заява вмотивована тим, що у разі якщо позов не буде забезпечено, то ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" може здійснити дії щодо реалізації майна боржника, які в подальшому можуть бути оскаржені зацікавленими особам, у зв`язку з чим кредитори банкрута не зможуть задовольнити свої грошові вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини 2 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/1545/19 звернув увагу, що підстави забезпечення позову є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У постанові від 25 березня 2020 року по справі №240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Перевіряючи відповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст.ст. 150, 151 КАС України з урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, колегія суддів враховує, що суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття рішення у справі, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

В той же час, припущення позивача про можливе завдання шкоди арбітражним керуючим (ліквідатором) ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" під час ліквідації товариства, не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач в заяві про забезпечення позору просить заборонити арбітражному керуючому Огульковій Анні Миколаївні виконувати повноваження голови ліквідаційної комісії ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест".

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, що в провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа про банкрутство ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" №910/12257/13, отже питання щодо правомірності дій арбітражного керуючого підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку заява про забезпечення позову заявлена не до відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, а до третьої особи, а отже така заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Отже, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 25 жовтня 2021 року.