Справа № 718/1978/21
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 718/1978/21
Провадження №2-а/726/53/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: інспектор роти №2 батальйону №1 лейтенант управління патрульної поліції в Чернівецькій області Сопіт Артур Володимирович про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: інспектор роти №2 батальйону №1 лейтенант управління патрульної поліції в Чернівецькій області Сопіт Артур Володимирович про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що 05 червня 2021 року поліцейським винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4308751, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона винесена без жодного доказу його винуватості. Позивач зазначає, що автомобілем не керував, та правопорушення не вчиняв, однак поліцейським не враховано його пояснення та доводи і без жодних доказів винесено постанову. Одна постанова не може бути належним доказом вини.

Крім того, вказує також, що дрибіжання приладу TruCam могло дати похибку, а постанова не містить інформації щодо розміщення на відрізку дороги де здійснювалася фіксація, дорожнього знаку «5.70».

Також звертає увагу суду на те, що не був за кермом транспортного засобу про що неодноразово вказував працівникам поліції, а відео з місця події лише підтверджує факт того, що позивач був пасажиром.

Під час розгляду справи виявив бажання скористатися правовою допомогою адвоката, однак вказане право було проігноровано.

З посиланням на відповідні правові норми, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4308751 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Також у своєму клопотанні від 04.10.2021, адресованому до суду, позивач просив долучити до матеріалів справи постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.09.2021 щодо нього на підтвердження факту того, що він не керував транспортним засобом Kia Cerato 05 червня 2021 року.

08.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на вказаний вище адміністративний позов, від представника відповідача Бойчук М.Л. у якому остання просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Зазначає, що під час несення служби на автомобільній дорозі М-19, 483 км. 05.06.2021 екіпажом патрульної поліції, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000797) було виявлено порушення ПДР, а саме, що водій транспортного засобу Kia Cerato з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 144 км/год, тобто порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Інспектором було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Поліцейським виявлено водія ОСОБА_1 та йому було роз`яснено суть правопорушення, підставу зупинки, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанову винесено у відповідності до вимог закону, позивача ознайомлено із її змістом та під підпис вручено її копію.

Також у відзиві вказано принцип роботи лазерного вимірювача швидкості та правові підстави його застосування. Долучено відповідні документи на підтвердження законності використання TruCam.

Вказує, що факт порушення підтверджено доданим до відзиву відеозаписом на якому зафіксовано рух транспортного засобу позивача з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху.

26.10.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 у якому останній вказує на незаконність оскаржуваної постанови та просить її скасувати. Також вказує на те, що долучений відеозапис з приладу Трукам ТС 000798 не є належним доказом у справі, оскільки не має електронно-цифрового підпису. На відео неможливо розгледіти який саме автомобіль рухався із визначеною швидкістю. Також вказує на незаконність використання пристрою. Повторно звертає увагу суд на те, що транспортним засобом не керував, що підтверджено постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.09.2021 у справі №718/1382/21.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04.10.2021 року, яке в подальшому відкладене на 26 жовтня 2021 року, для надання можливості відповідачу скерувати до суду відзив на адміністративний позов.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив у судове засідання участь представника, про поважні причини неявки суд не повідомив. Разом із тим, у матеріалах справи наявний поданий відповідачем відзив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 05.06.2021 поліцейським - інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Сопіт А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4308751 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП, за те, що 05.06.2021 о 18:46:18 в с. Мамаївці, 483 км, водій, керуючи транспортним засобом Kia Cerato НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 144 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 94 км/год Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 ТС 000797, чим порушив п. 12.4 ПДР (перевищення водіями транспортних засобів, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год) (а.с. 11-12).

Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Також до матеріалів справи долучено копію конверта, яким оскаржувано постанову було направлено позивачу до відома.

Представником відповідача долучено разом із відзивом ряд документів на підтвердження законності вимірювання швидкості руху транспортного засобу.

Так, відповідачем в якості доказів вини вчинення правопорушення надано диск із відео файлом зафіксованого руху транспортного засобу зі швидкістю 144 км/год та фото на якому зображено автомобіль, що рухався зі швидкістю 144 км/год.

Як вбачається з матеріалів справи, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012 та його було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Згідно даних Листа щодо надання інформації Міністерством економічного розвитку і торгівлі України вказує, що TruCam, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки, а нові, лише коли вони відповідають вимогам Технічного регламенту.

Всі прилади, що використовується працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли перевірку. Міжповірочний інтервал для TruCam становить 1 рік.

Відповідно до даних Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20843 від 14 грудня 2020 року, видане щодо лазерного вимірювача TruCam LTI 20/20 №ТС000797, останнє підтверджує пройдену повірку вимірювача та видане до 14 грудня 2021 року.

Також відповідач долучає Лист № 11299/41/2/02-2018 від 04.10.2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації порушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Суду надано, належним чином завірену копію Експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, згідно якого проведено експертизу лазерного вимірювача, зокрема вимірювача ТС 000797. Висновок діє до 27.09.2021.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак " 5.70"), на підтвердження чого відповідач долучає відповідь на запит із Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області № 732 від 23.07.2019 щодо місцезнаходження знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.70 «Фото- та відео фіксуванння порушень ПДР», зокрема і на автомобільній дорозі М-19, 483 км.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam LTI 20/20 ТС 000797, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля.

Також до матеріалів справи не долучено відеозаписів із нагрудних боді-камер щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України, передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

При цьому, згідно ч.1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, що передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, із дослідженого у судовому засіданні відеозапису, долученого відповідачем, дійсно вбачається факт порушення ПДР 05.06.2021 о 18:46:18 транспортним засобом Kia Cerato, який рухається зі швидкістю 144 км/год. Однак чіткість зображення ускладнює можливість розглядіти його номерний знак.

Також відповідачем за допомогою долучених доказів підтверджено порядок фіксації такого порушення лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 ТС 000797.

Однак, жодних доказів порушення ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, саме ОСОБА_1 відповідачам не долучено, та не підтверджено.

Оскільки до матеріалів справи не долучено відеозапис із нагрудних камер поліцейських, суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача щодо законності винесення оскаржуваної постанови у справі, перевірити факт зупинки транспортного засобу, наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 , роз`яснення йому його прав, та наявність висловлених ним клопотань щодо порядку розгляду справи.

У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що не керував 05.06.2021транспортним засобом Kia Cerato, а тому не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а жодних доказів, що б підтверджували вказаний факт відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Наданий відеозапис та фото порушення, лише фіксують порушення ПДР транспортним засобом, проте водія на таких не ідентифіковано.

Натомість позивач долучає до матеріалів справи копію постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.09.2021 у справі № 718/1382/21, якою встановлено, що 05.06.2021, о 18:46, в с. Мамаївці на трасі М-19, 483 км., ОСОБА_1 не керував транспортним засобом KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

До відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП може бути притягнуто лише водія, тобто особу яка керувала транспортним засобом.

Як встановлено судом, позивач заперечує факт порушення ним вимог п. 12.4 ПДР України. Позивач зазначає про те, що він Правил дорожнього руху не порушував, автомобілем не керував. В свою чергу, будь - яких належних доказів, які б свідчили про інше, відповідачем суду не надано, а в матеріалах справи як доказ наявна лише постанова, яка є предметом оскарження.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказана правова позиція є обов`язковою для застосування судами при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

Крім того, не надано відеозапис який би підтверджував законність винесення постанови та оформлення матеріалів на місці події, який міг би підтвердити чи спростувати доводи позивача з приводу дотримання працівниками поліції вимог законодавства щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, на думку суду, відповідачем не подано до суду доказів, які підтверджують факт вчинення правопорушення саме позивачем, а тому спростувати його пояснення немає можливості, і таким чином будь-які сумніви з приводу наявності вини особи трактуються на користь цієї особи.

Відповідно до частини третьої ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП - закриттю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Правил дорожнього руху, Закону України ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст. 9, 122, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: інспектор роти №2 батальйону №1 лейтенант управління патрульної поліції в Чернівецькій області Сопіт Артур Володимирович про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4308751 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. А. Асташев