Справа № 335/6726/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 жовтня 2021 року Справа № 335/6726/20 ЗП/280/69/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 158-Б, )

про стягнення грошового зобов`язання та сплату трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду відповідно до ухвали Верховного Суду від 28.07.2021 надійшла адміністративна справа №335/6726/20 за позовною заявою ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.

Ухвалою суду від 25.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2011 року у справі № 2а-7577/11 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов`язано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_2 пенсію у розмірі не нижче 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 грудня 2010 року по 23 липня 2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Вказана постанова суду набрала законної сили 24 січня 2014 року.

УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснено перерахунок основної та додаткової пенсії та нараховано грошові кошти до виплати у розмірі 53 003,06 грн.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року у справі № 337/6385/14-а, яка була змінена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов`язано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної державної пенсії не нижче 10 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірі мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та забезпечити виплату пенсії з 01 квітня 2014 року по 03 серпня 2014 року з урахуванням фактично отриманих сум.

Вказана постанова набрала законної сили 08 грудня 2014 року.

УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснено перерахунок основної та додаткової пенсії та нараховано грошові кошти до виплати у розмірі 32 924,98 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2019 року у справі № 2а-5777/2011 було змінено стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 як його правонаступника та боржника з УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя на ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року у справі №337/6385/14-а було змінено у виконавчому проваджені стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 як його правонаступника та боржника з УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя на ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Вказані грошові кошти ГУ ПФУ в Запорізькій області виплачені не були.

Позивач вважаючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, тому повинен сплатити позивачу інфляційні втрати та три проценти річних, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Суд зазначає, що право на отримання коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин.

Суд вказує, що в даній справі позивач не ставить питання про виплату йому нарахованої на користь ОСОБА_2 пенсії, а ставить питання про виплату йому 3-х відсотків річних та інфляційних втрат.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за життя ОСОБА_2 ОСОБА_2 такі виплати не нараховувались та за ним не обліковувались.

Відповідно до ч.4 ст.24 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Право пенсію та інші соціальні виплати має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав була участь такої особи у соціальних та трудових відносинах.

Суд зазначає, що позивач не є та не може бути правонаступником у правовідносинах позивача з органом Пенсійного фонду щодо виплати пенсійних виплат, оскільки такі правовідносини нерозривно пов`язані з особою померлого пенсіонера.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, у разі документального підтвердження того, що він спадкоємцем має право на отримання за ОСОБА_2 грошових коштів, які були йому нараховані за життя, проте, не отримані. Проте, не наділений правом звертатися до суду з приводу продовження правовідносин, які припинились із смертю особи, яка мала право на пенсію.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом норми права наведеної у ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Проте, у позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2011 року у справі № 2а-7577/11 та постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року у справі № 337/6385/14-а, яка була змінена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року не визначено грошового зобов`язання до стягнення, таке рішення має зобов`язальний характер, а тому у справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, питання розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 158-Б, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 25.10.2021.

Суддя О.В. Конишева