Справа № 400/2967/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2021 р. № 400/2967/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ,

про:стягнення заподіяної шкоди в розмірі 4 873,95 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної державі шкоду у розмірі 4873,95грн.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач повинен відшкодувати позивачу 4873,95грн. матеріальної шкоди за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, які залишились після звільнення.

Відповідач відзив суду не надав, ухвалу суду отримав, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Справа розглядається в спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.262 КАС України без проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

25.01.2016 матрос контрактної служби ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 25.01.2016 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. Відповідно до цього ж наказу, матрос ОСОБА_2 вважається таким, що з 23.01.2016 прийняв посаду номера обслуги 2 протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 22.02.2018 матрос ОСОБА_2 вибув у щорічну відпустку строком на 10 (десять) діб.

05.03.2018 матрос ОСОБА_2 прибув із щорічної відпустки та приступив до виконання своїх службових обов`язків, що підтверджується наказом командира військової час тини А.3821 №44 від 05.03.2018 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №74 від 17.04.2018 року, матрос ОСОБА_2 вибув у щорічну відпустку строком на 20(двадцять) діб.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №92 від 11.05.2018. матрос ОСОБА_2 повернувся із щорічної відпустки та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Роздавальна відомість військової частини НОМЕР_1 №77 за червень місяць 2018 року та Книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 (номенклатура №150 розпочата 01.01.2018 року), свідчить, що в червні місяці з матроса ОСОБА_3 було проведено стягнення грошових коштів у розмірі 775,69 грн. і станом на 06.06.2018 року залишок до стягнення складав 4873,95 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №113 від 06.06.2019 матроса ОСОБА_1 було звільнено з військової служби на підставі п.п. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служби» (через службову невідповідність), виключено зі списків особового складу та наказано провести відрахування коштів із грошового забезпечення у розмірі 5649.64 грн. за 18 діб відпустки, що були використані за рахунок тієї частини календарного року, яка залишилась після звільнення.

20.12.2019 із рапортом (вх. №6775 від 20.12.2019 року) до командування військової частини НОМЕР_2 звернувся начальник фінансово-економічної служби капітан ОСОБА_4 з проханням про надання вказівки помічнику командира військової частини НОМЕР_2 з правої роботи про подання позовної заяви щодо відшкодування дебіторської заборгованості на матроса ОСОБА_5 , з якого повинно було проводитись відрахування коштів за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, які залишились після його звільнення.

Пунктом 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі» розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін. що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Статтею 12 Закону передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої ніколи здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХматеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою статті 3 Закону № 160-IXпередбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини 2 вказаної статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно з частиною 1статті 6 Закону № 160-ІХособа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Позивач просить стягнути з відповідача 4873,95грн. заподіяної державі шкоди та обґрунтовують правомірність вимог вимогами Закону України « Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі». Але відповідач до матеріальної відповідальності в розумінні цього закону не притягувався. Склад правопорушення відсутній, оскільки відсутня його об`єктивна та суб`єктивна сторона. Відсутній причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та грошовими коштами, які були йому переплачені.

Відтак, правова природа суми, яку просить позивач стягнути з відповідача не є матеріальною шкодою відповідно до норм чинного законодавства.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачений чіткий алгоритм дій, що у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки на підставі наказу командира військової частини провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №113 від 06.06.2019 відповідача було звільнено з військової служби та наказано провести відрахування коштів із грошового забезпечення у розмірі 5649.64 грн. Роздавальна відомість військової частини НОМЕР_1 №77 свідчить, що за червень місяць 2018 року з матроса ОСОБА_3 було проведено стягнення грошових коштів у розмірі 775,69 грн. та залишок переплаченої відповідачем суми складає 4873,95грн.

Ні нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні іншими спеціальними нормами чинного законодавства не передбачено право військової частини звертатись до суду про стягнення з колишнього військового службовця переплати за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Якщо застосувати норми Цивільного Кодексу України, як субсидіарного законодавства, то відповідно до ст.1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Оскільки позивач виплатив грошове забезпечення відповідача добровільно та за відсутністю будь-якої недобросовісної поведінки відповідача, тому правові підстави для стягнення з відповідача суми переплати грошового забезпечення в сумі 4873,95грн. відсутні.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заподіяної шкоди в розмірі 4 873,95 грн. - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко