Справа № 160/14141/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду оскаржуваного рішення відповідача або уточненої позовної заяви із зазначенням рішення, яке оскаржується позивачем.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволені позову у повному обсязі, з огляду на таке.
Рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про розгляд звернення» № 897-8/VІІІ від 29 червня 2021 року, відмовлено громадянину ОСОБА_1 у задоволенні його клопотання у зв`язку з тим, що запитувана земельна ділянка відповідно до генерального плану та плану зонування смт. Слобожанське віднесена до ландшафтно-рекреаційної зони (зона озеленення території загального користування (сади, парки, бульвари) та не передбачена до забудови житловими будинками та спорудами.

Вважаючи рішення Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про розгляд звернення» № 897-8/VІІІ від 29 червня 2021 року протиправним та таким, що порушує його права, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Основним нормативним актом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (з наступними змінами і доповненнями, в чинній на момент виникнення спірних відносин редакції, далі по тексту - Земельний кодекс).

У частині першій статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і технікоекономічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративнотериторіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених правових норм слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством суб`єктам владних повноважень не надано право відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 5 березня 2019 року у справі № 360/2334/17, від 28 січня 2020 року у справі № 2240/2962/18 та 28 лютого 2020 року у справі № 806/3304/18.

Одночасно суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, якими прямо передбачено необхідність формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Статтею 22 Закону № 858 встановлено, що землеустрій здійснюється на підставі, в тому числі, рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Положеннями ст. 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а)пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Відповідно до ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, що перебувають у користуванні, без зміни їх цільового призначення є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок користувачем, погоджена власником/розпорядником земельної ділянки.

Тобто, документація із землеустрою відповідно до ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України та проект технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок згідно з ч.6 ст.79-1 ЗК України є різними видами документації із землеустрою. Як наслідок, посилання позивача на вимоги ст.116, 118, 121, 122 ЗК України не є обґрунтованим, оскільки зазначена норма стосується порядку набуття права на землю, що не є сформованою земельною ділянкою та не регулює питання поділу земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 2 частини 5 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується власником (розпорядником) земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. (частина 8 статті 186 Земельного кодексу України).

Із аналізу процитованих норм видно, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому ЗК України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативноправових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо порядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Отже, затвердження генеральних планів забудови віднесене до виключної компетенції представницького органу місцевого самоврядування - відповідної ради.

Статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк: 1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації; 2) визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування; 3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя) щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту; 4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами; 5) забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня; 6) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах; 6-1) забезпечують розроблення проекту генерального плану населеного пункту з урахуванням обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України; 7) забезпечують здійснення стратегічної екологічної оцінки. Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років.

Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією.

У разі виникнення державної необхідності рішення щодо доцільності внесення змін до генерального плану населеного пункту приймається Кабінетом Міністрів України.

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Експертизі містобудівної документації на місцевому рівні підлягають виключно генеральні плани міст.

Отже, до повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування віднесене питання узгодження проекту генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженернотранспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8 відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України. Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Перелік зазначених параметрів визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту.

Склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

План зонування території затверджується на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ювілейної селищної ради №1844-45/VI від 17.09.2015 затверджено Генеральний план сел.Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідно до Генерального плану сел.Ювілейне земельна ділянка площею 16,6217 га за кадастровим номером :02:001:0928 перебуває у зоні озеленення територій загального користування.

Відповідно до Плану зонування сел. Ювілейне (смт Слобожанське) зазначена земельна ділянка віднесена до територіальної зони Р-3. Територіальна зона Р-3 рекреаційна зона озеленених територій загального користування. Зона призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони входять парки, сквери, бульвари, та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих.

Рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1985-37/VІI від 18.04.2019р., було вирішено розробити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,6217 га, кадастровий номер :02:001:0928 та зобов`язати виконавчий комітет Слобожанської селищної ради провести конкурс на визначення виконавців робіт із землеустрою відповідно до «Положення про конкурсний відбір виконавців робіт із землеустрою», затвердженого рішенням Слобожанської селищної ради від 14 червня 2018 року № 1362-30/VII та замовити розробку технічної документації із землеустрою.

Згідно Протоколу засідання комісії з конкурсного з відбору виконавців робіт із землеустрою від 27.08.2019р., Про розгляд конкурсної пропозиції, що надійшла на підставі оголошення про проведення конкурсу з визначення виконавця робіт із землеустрою щодо розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:001:0928, розташованої в смт Слобожанське, на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. вирішено: прийняти конкурсну пропозицію ФОП ОСОБА_2 як таку, що відповідає вимогам Положення про конкурсний відбір виконавців робіт із землеустрою, затвердженого рішенням Слобожанської селищної ради від 30.05.2018 року № 669 „Про затвердження Положення про конкурсний відбір виконавців робіт із землеустрою" та визначити виконавцем робіт із землеустрою ФОП ОСОБА_2 .

Рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №2215-42/VІI від 17.10.2019р., вирішено затвердити протокол засідання комісії з конкурсного відбору виконавців робіт із землеустрою від 27.08.2019 року, згідно з додатком та визнати виконавцем робіт із землеустрою ФОП ОСОБА_2 , а також доручено селищному голові укладення договору про виконання робіт із землеустрою протягом 15-ти робочих днів з дати оприлюднення даного рішення на офіційному веб-сайті Слобожанської селищної ради.

Рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №2665-47/VІI від 18.06.2020р., вирішено надати дозвіл на розробку детального плану частини громадської зони та зони озеленення в районі вулиці Київська смт. Слобожанське території Слобожанської селищної територіальної громади, а також Замовником розробки детального плану частини громадської зони та зони озеленення в районі вулиці Київська смт Слобожанське визначити виконавчий комітет Слобожанської селищної ради.

Так, ОСОБА_1 бажає отримати згоду на поділ земельної ділянки :02:001:0928, яка розташована на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області з метою виділення земельної ділянки площею 0,10 га з загального масиву вказаної земельної ділянки та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Як вище було зазначено, спірним рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про розгляд звернення» № 897-8/VІІІ від 29 червня 2021 року було відмовлено громадянину ОСОБА_1 у задоволенні його клопотання, саме через те, що запитувана земельна ділянка відповіднодо генерального плану та плану зонування смт Слобожанського віднесена до ландшафнорекреаційної зони (зона озеленення території загального користування (сади, парки, бульвари) та не передбачена до забудови житловими будинками та спорудами.

Відповідно до Генерального плану сел.Ювілейне земельна ділянка площею 16,6217 га за кадастровим номером :02:001:0928 перебуває у зоні озеленення територій загального користування. Відповідно до Плану зонування сел. Ювілейне зазначена земельна ділянка віднесена до територіальної зони Р-3. Територіальна зона Р-3 рекреаційна зона озеленених територій загального користування. Зона призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони входять парки, сквери, бульвари, та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих. Матеріалами справи також підтверджується, що розроблено «Детальний план частини громадської зони та зони озеленення в районі вул. Київська смт Слобожанське Слобожанської територіальної громади», який пройшов громадські слухання щодо врахування громадських інтересів, та затверджений рішенням Слобожанської селищної ради від 18 червня 2020 року № 2665-47/VII.

Таким чином, суд зазначає, що надання позивачеві згоди на поділ земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0928, яка розташована на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для житлової забудови і громадського призначення, з метою виділення земельної ділянки площею 0,10 га з загального масиву вказаної земельної ділянки та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), суперечить затвердженому генеральному плану селища Ювілейне (нині Слобожанське), іншої містобудівної документації - Детальному плану частини громадської зони та зони озеленення в районі вул. Київська смт. Слобожанське Слобожанської територіальної громади, що в свою чергу, відповідно до вимог Земельного кодексу України є підставою для відмови позивачеві у вказаному вище клопотанні позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що рішення Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 897-8/ VIII «Про розгляд звернення», яким відмовлено позивачеві у задоволені клопотання про надання згоди на поділ земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0928, яка розташована на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для житлової забудови і громадського призначення, з метою виділення земельної ділянки площею 0,10 га з загального масиву вказаної земельної ділянки та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), прийнято у відповідності до норм Земельного кодексу України, є правомірним, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень.

З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (, місцезнаходження: вул. В.Сухомлинського, буд. 56 Б, смт. Слобожанське, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 52005) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев