Справа № 320/9187/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року № 320/9187/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання - Ставничому Н.В., за участю: представника позивача - Сабадин А.В., представника відповідача - Шабакіної І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №244136 від 08.06.2021, винесену в.о. заступника начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Бобко Ігорем Анатолійовичем про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 позовну заяву залишено без руху.

16.08.2021 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

До суду від представника позивача 10.09.2021 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадження №66645831, яке 31.08.2021 відкрито державним виконавцем Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районні Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Братусь Л.М. на підставі постанови №244136 від 08.06.2021, винесену Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. з ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням у даній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не погоджується з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №244136 від 08.06.2021, також стверджує про порушення представниками Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області під час здійснення габаритно-вагового контролю належного позивачеві транспортного засобу вимог Порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 та від 08.11.2006 №1567. Зауважив, що працівниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не зазначено, у якому саме порядку проводилось зважування, яким обладнанням (із зазначенням його характеристик), який відсоток похибки таких ваг, не надано документів на предмет відповідності обладнання технічним характеристикам. Вказав, що для нього є незрозумілим, якою методикою керувався відповідач при розподіленні навантаження на кожну вісь автомобіля, оскільки методика перевірки сипучих вантажів так і не була затверджена Мінекономрозвитку.

Вказав, що відповідач повідомленням проінформував позивача про те, що 08.06.2021 він запрошується до приміщення за адресою: м. Київ, проспект Науки 57 (2 поверх, каб.10) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у його присутності та розгляд якої відбудеться з 09 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. Вважає, що із зазначеного повідомлення відповідача неможливо встановити розгляд якої саме справи має відбутися та за яке саме порушення законодавства про автомобільний транспорт.

На думку позивача, відповідач протиправно, на підставі матеріалів рейдової перевірки, застосував до нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн., у зв`язку з чим, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №244136 від 08.06.2021, винесену в.о. заступника начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Бобко І.А. про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено про правомірність винесення оскаржуваної постанови, з огляду додержання контролюючим органом вимог законодавства про автомобільний транспорт, а також на встановлені в ході рейдової перевірки перевищення належним позивачу транспортним засобом вагових обмежень на строєну вісь - 24,6 тони, при нормативно допустимому - 22 тони. Також, відповідачем наголошено на наявності інформації щодо вимірювальної техніки у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та зазначено, що зважування проводилось на габаритно-ваговому комплексі, який утримується у робочому стані та відповідає законодавству в сфері стандартизації, метрології та сертифікації згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки.

Зауважив на тому, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення. Вказав, що на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю. Але оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, а тому, вважає, що ним правомірно складено розрахунок плати за проїзд.

Також, відповідач зауважив, що 20.05.2021 відповідач надіслав на адресу позивача лист (за трек-номером 481) з повідомлення від 19.05.2021 №36630/19.1/24-21 про виклик позивача на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №279177, з копією відповідного акту, на 08.06.2021. Вказаний лист було отримано позивачем 04.06.2021. Крім того, відповідачем наголошено на можливості розгляду контролюючим органом справи про застосування адміністративно-господарського штрафу у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду такої справи, та на можливості надання позивачем відповідних заперечень, пояснень та доказів до моменту винесення постанови.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій проти доводів відповідача заперечував. Вказав, що вантажем, який перевозився є торф, тобто вантаж є подільним, адже може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено. Зазначив, що чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Стверджує, що оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність такого дозволу. Тому позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що обумовлює протиправність оскарженої постанови.

Крім того, позивач до суду 07.09.2021, засобами поштового зв`язку, направив заяву про зміну (доповнення) підстав позову, у якій зазначає, що основна підстава для скасування оскаржуваної постанови є те, що при винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №244136 від 08.06.2021, у відповідача були відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки, відповідач неправильно застосував статтю 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо строку подання заяви про зміну (доповнення) підстав позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 47 КАС України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 12.10.2021 о 10:30. Таким чином, заява про зміну (доповнення) підстав позову подана у строки, встановлені ч. 1 ст. 47 КАС України.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд даний адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що даний адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.05.2021 посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на автодорозі М-01, (Київ-Чернігів-Яриловичі) проведена рейдова перевірка транспортного засобу DAF ХF 105.46, державний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом ZАSLАW, D-653, державний номер НОМЕР_2 , який перевозив торф, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.05.2021 №279177.

Відповідно до акту перевірки від 05.05.2021 №279177, державними інспекторами встановлено, що згідно з наданого водієм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб є власністю позивача - фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 .

За результатами зважування співробітниками Північного міжрегіональною управління Укртрансбезпеки було встановлено, що фактичне навантаження на осі автомобіля становить: 5,99; 10,02; 8,13; 8,02; 8,45 при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 11 т/11 т/7,39 т/7,33 т/7.33 т.

У зв`язку із викладеним, співробітниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено: довідку від 05.05.2021 №0054078 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 05.05.2021 №033730 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 05.05.2021 №033780 на суму 71.28 євро.

В подальшому, 08.06.2021 Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки за наслідками розгляду справи про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт, винесено постанову №244136 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся з позовом до суду про її скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), відповідно до частини 1 статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною 2 статті 29 Закону №3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ) реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з підпунктами 2 та 29 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби.

Зокрема Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області в Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Установлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.

На виконання цього розпорядження Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ №340 від 09.09.2020 "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", а наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №390 від 13.10.2020 з 15.10.2020 введено в дію нову структуру Укртрансбезпеки та штатний розпис з урахуванням новоутворених міжрегіональних управлінь. Цим же наказом затверджено Положення про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті, яке визначає організаційно-правовий статус, основні завдання, функції, повноваження та організаційні засади діяльності територіальних органів Укртрансбезпеки, утворених відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Цим Положенням передбачено, що територіальний орган є структурним підрозділом апарату Укртрансбезпеки і забезпечує виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань на території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а такий, що утворений як міжрегіональний територіальний орган, - на території декількох адміністративно-територіальних одиниць, на які поширюються його повноваження.

Повноваження Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки поширюються на територію Київської і Чернігівської областей.

Отже, територіальним органам Укратрансбезпеки надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), згідно з пунктами 2, 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі); державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Частинами 14 та 17 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-ІІІ, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною третьою статті 48 Закону №2344-ІІІ встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону №3353-ХІІ до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами частини 2 статті 29 Закону №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

За змістом пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, (далі - Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту №279177 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.05.2021 під час перевірки транспортного засобу позивача виявлено порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної б/н від 05.05.2021 - торф, з перевищенням вагових норм, а саме: навантаження на строєні вісі 24,6 (22) т. чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових норм.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-ІУ рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено.

Водночас, з аналізу п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 вбачається, що чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами, тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16.

Також у зазначеній постанові Верховного Суду вказано: «Чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів, тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а постанови від 23 червня 2016 року та від 07 липня 2016 року скасуванню.».

Судом встановлено, що вантаж, який перевозився водієм позивача, є торф, тобто вантаж є подільним, адже може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Відтак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за відсутність такого дозволу.

Враховуючи, що перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм заборонено та видача відповідного дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових не передбачена, суд дійшов до висновку про те, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, що обумовлює протиправність оскарженої постанови.

Суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що законодавством не встановлена Методика зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням, оскільки пункт 19 Порядку №879, яким було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, було виключено згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

У свою чергу, суд зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №819/1381/16.

Крім того, згідно підпункту 6 пункту 2 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

При цьому пункт 12 Порядку №879 передбачає, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснювався за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь, який пройшов оцінку відповідності Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13.01.2016. Метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідає вимогам нормативно-технічної документації, а саме вимогам ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (ОІМL R 134-1:2006. IDT)».

Таким чином є необґрунтованим твердження позивача, що зі змісту актів та довідки, які винесенні посадовими Управління Укртрансбезпеки, неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, оскільки, з форми зазначених документі вбачається, що графа для зазначення такої інформації відсутня. Крім того, документи на ваги знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються водіям для ознайомлення.

Щодо твердження позивача про неналежне повідомлення його відповідачем про дату, час та місце розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу, суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку № 1567.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 відповідач надіслав на адресу позивача лист (за трек-номером 481) з повідомлення від 19.05.2021 №36630/19.1/24-21 про виклик позивача на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №279177, з копією відповідного акту, на 08.06.2021. Вказаний лист отримано позивачем 04.06.2021.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, суд зазначає, що позивача завчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу та у позивача була можливість надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Проте, враховуючи вищевказане, а саме той факт, що перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм заборонено та видача відповідного дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових не передбачена, а тому у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови.

Крім того, відповідно частини 4 статті 152 КАС України та Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову.

Так, в матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору на суму 681,00 грн. - за подання заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 заяву представника позивача - адвоката Сабадин А.В. від 10.09.2021 про забезпечення позову в адміністративній справі №320/9187/21 задоволено.

Зважаючи на задоволення позову, заяви про забезпечення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 681,00 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №244136 від 08.06.2021, винесену в.о. заступника начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Бобко Ігорем Анатолійовичем про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

4. Стягнути сплачений судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одну) грн. 00 коп. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 25 жовтня 2021 р.