Справа № 520/8812/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 р. Справа № 520/8812/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківськкій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рябченка Артема Борисовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 14.07.21 по справі № 520/8812/21

за позовом Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківськкій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рябченка Артема Борисовича

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Рябченко Артем Борисович (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р.

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату за несення ним службу у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1198 годин, а саме: за листопад 2015 року - 0 годин, грудень 2015 року - 58 годин; січень 2016 року - 46 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 32 годин, квітень 2016 року - 32 години, травень 2016 року - 48 години, червень 2016 року - 62 години, липень 2016 року - 64 годин, серпень 2016 року - 32 години, вересень 2016 року - 48 годин, жовтень 2016 року - 50 години, листопад 2016 року - 22 годин, грудень 2016 року - 64 годин; січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 40 годин, березень 2017 року - 42 годин, квітень 2017 року - 54 години, травень 2017 року - 16 годин; червень 2017 - 40 годин, липень 2017 року - 64 годин, серпень 2017 року - 58 години, вересень 2017 року - 30 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 56 годин, грудень 2017 року - 24 годин; січень 2018 року - 24 години, лютий 2018 40 годин.

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р.;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу у вигляді індексації його грошового забезпечення з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 520/8812/21 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України (, 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) доплату за несення ним служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1198 годин, а саме: за листопад 2015 року - 0 годин, грудень 2015 року - 58 годин; січень 2016 року - 46 години, лютий 2016 року - 64 годин, березень 2016 року - 32 годин, квітень 2016 року - 32 години, травень 2016 року - 48 години, червень 2016 року - 62 години, липень 2016 року - 64 годин, серпень 2016 року - 32 години, вересень 2016 року - 48 годин, жовтень 2016 року - 50 години, листопад 2016 року - 22 годин, грудень 2016 року - 64 годин; січень 2017 року - 56 годин, лютий 2017 року - 40 годин, березень 2017 року - 42 годин, квітень 2017 року - 54 години, травень 2017 року - 16 годин, червень 2017 року - 40 годин, липень 2017 року - 64 годин, серпень 2017 року - 58 години, вересень 2017 року - 30 години, жовтень 2017 року - 32 годин, листопад 2017 року - 56 годин, грудень 2017 року - 24 годин; січень 2018 року - 24 години, лютий 2018 року - 40 годин.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 01.11.2017.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України (, 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 01.11.2017.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року у справі № 520/8812/21, та зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати; стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, оскільки у спірний період часу відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась доплата за несення служби у нічний час та індексація грошового забезпечення, тому він має право на компенсацію за несвоєчасну виплату доплати за несення служби у нічний час. Крім того, позивач зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Також позивач вважає вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. адекватною, тим більше, що у відповідача була можливість виконати позовні вимоги на стадії досудового врегулювання спору без витрат на правову допомогу з урахуванням вже усталеної судової практики з подібних питань, але відповідач як в даній справі, так і в інших притримується позиції відмови від виконання всіх законних вимог щодо доплати патрульним поліцейським за службу в нічний час.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліцій лейтенанта поліції Рябченко Артем Борисович з листопада 2015 року і по цей час перебуває на службі в управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції та отримує грошове забезпечення відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до інформації щодо несення служби в нічний час ОСОБА_1 , загальна кількість годин, відпрацьованих позивачем у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 складає 1198 години.

На рапорт позивача від 19.02.2021 року відповідачем листом №6686/41/5/05-2021 від 26.03.2021 року повідомлено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відсутні. Також було повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017 року.

Крім того, з наявних в матеріалах копій розрахункових листів позивача вбачається, що до листопада 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, а з листопада 2017 року по лютий 2018 року, включно, індексація нарахована та виплачена.

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації заробітної плати, та, як наслідок, наявність підстав для зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити належну позивачу індексацію заробітної плати за період з 01.06.2016 року до 01.11.2017 року. Також суд прийшов до висновку про те, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати доплати за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та зобов`язання здійснити нарахування та виплату вказаної доплати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання нарахування та виплату позивачу компенсацію втрати частини його доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою доплати за несення служби у нічний час та у зв`язку з несвоєчасною виплатою йому індексації його грошового забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги є передчасними та в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, становить 1000,00 грн.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення позову не оскаржено, а тому не підлягає апеляційному перегляду. Таким чином, апеляційному перегляду підлягає рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі- Порядок № 159).

Зі змісту статті 1 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 2 Закону №2050-IIІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (пункт 4 Порядку № 159).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Водночас, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положеньстатей 1-3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, а також у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №814/1527/17 та від 18 грудня 2018 року у справі № 816/301/16, від 30 вересня 2020 року у справі № 2-а-1/11, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11439/19.

Крім того, враховуючи мотиви прийняття рішення Конституційним Судом України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог у вказаній частині.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати.

Стосовно позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зіст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Так, позивачем були надані докази витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії наступних документів: копія договору про надання правової допомоги від 19.05.2021 року; копія Акту надання послуг професійної правничої допомоги від 19.05.2021 року; дублікат квитанції про сплату 4000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 19.05.2021 року; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2198 серія ХВ №000495; копія ордеру на надання правничої допомоги Серія АХ № 1045140 від 19.05.2021 ОСОБА_1 адвокату Коссе Є.К.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 19.05.2021 року, адвокатське об`єднання "Коссе, Гончар та партнери" в особі керуючого партнера Коссе Євгенія Костянтиновича та клієнтом Рябченко А.Б. домовились про надання правової допомоги з приводу захисту законних прав та інтересів. Сторони домовились, що вартість послуг за договором складає 4000,00 грн. (з розрахунку 1 год.- 500 грн.), з них: первинна консультація клієнта (1 год.) 500,00 грн.; аналіз судової практики (3 год.) 1500,00 грн.; підготовка та подача позовної заяви (4 год.) 2000,00 грн.;

Крім того, в акті надання послуг професійної правничої допомоги від 19.05.2021 року визначено, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги надані наступні послуги: 1) первинна консультація клієнта 1 година - 500 грн; 2) аналіз судової практики 3 години - 1500 грн; 3) підготовка та подача позовної заяви 4 год. 2000 грн.

Розрахунок, здійснений відповідно до розміру погодинної ставки за надані послуги, становить: вартість 1 години 500 грн., 8 год. х 500 грн. = 4000 грн.

В цілому, з вказаних документів вбачається, що позивач поніс витрати в суді першої інстанції на послуги адвоката 4000,00 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що частинами 5-7 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Тобто, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що сорона, яка заперечує розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язана навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі №200/10535/19-а, від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

Як встановлено матеріалами справи відповідачем, у відзиві на адміністративний позов висловлені заперечення стосовно суми заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вказаних заперечень відповідач зазначив, що ряд послуг, які надавались адвокатом позивачу, не мають впливу на хід розгляду справи, оскільки не потребують спеціальних професійних навиків з огляду на правову природу спірних правовідносин та фактично зводяться до копіювання тексту рішень, що створюють усталену судову практику, а також зазначає, що позов не містить детального мотивування та доказів вимог позовної заяви.

Доводи відповідача, що вказана адміністративна справа є типовою зі сформованою однозначною правовою позицією судів щодо вирішення подібних спорів, та не потребує докладання значних зусиль адвоката для формування правової позиці, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки заперечення відповідача не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження неспівмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Отже, відповідач скористався можливістю згідно ст. 134 КАС України довести неспівмірність заявлених вимог, однак не надав докази на спростування розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість наданої вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та, як наслідок, необхідність її задоволення в повному обсязі.

Відповідно дост. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

З урахуванням часткового задоволення судом першої інстнції клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 1000,00 грн., то стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

З огяляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 по справі № 520/8812/21 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківськкій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рябченка Артема Борисовича - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 по справі № 520/8812/21 - скасувати в частині відмови у задоволенні позову Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рябченка Артема Борисовича.

В цій частині прийняти постанову, якою позовні вимоги Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Рябченка Артема Борисовича до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 520/8812/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський