Справа № 522/23069/16-а
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 8-а/522/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) про визнання неправомірними дії суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 року за виключними обставинами, оскільки Другий сенат Конституційного Суду України 12.12.2019 ухвалив рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України положення частини 12 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, яким передбачено, що «умови та порядок перерахування призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюване положення закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу та судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

Ухвалою суду від 13 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишена без руху, заявнику надано 10-денний термін для усунення недоліків заяви.

Після усунення недоліків заяви, ухвалою суду від 27 січня 2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами, судове засідання призначено на 10.02.2020 року.

У зв`язку з відсутністю сповіщення відповідача про судовий розгляд, розгляд справи 10.02.2020 року відкладено на 16.03.2020 року.

До суду 25.02.2020 року надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами.

Відзив мотивований тим, що рішення Конституційного Суду прийнято 13.12.2019 року, тоді як правовідносини між сторонами виникли раніше, тому таке рішення не може бути застосоване.

ОСОБА_1 13.03.2020 року подав відповідь на відзив, у якій вказав, що відповідач всіляко намагається затягнути час для перерахунку йому пенсії.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судового рішення Великої Палати Верховного суду у справі №808/1628/18.

Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року провадження у справі поновлено, оскільки ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 справу №808/1628/18 повернуто відповідній колегії Касаційного адміністративного суду. В свою чергу, постановою Верховного суду від 19.02.2021 року залишено без змін ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року. Судове засідання призначено на 23.10.2021 року.

У судове засідання 23.10.2021 року учасники справи не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

З огляду на тривалий час розгляду заяви ОСОБА_1 , зважаючи на наявність відзиву та відповіді на відзив, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши висновки Верховного суду викладені в ухвалі та постанові у справі №808/1628/18, до розгляду якої зупинялося провадження у справі, дійшов висновку про відсутність виключних обставин для перегляду рішення суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність. Закон №1697-VІІ не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. В свою чергу Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативно-правовий акт, відповідно до ч.20 ст. 86 Закону.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2017 без змін.

Положеннями частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення» про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу № 808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини дванадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення частини дванадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення

Наявність Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, суд зазначає, що не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

Вказана правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18, у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі № 755/4893/18 (755/18431/15-а), у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 805/550/16-а.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року.

Керуючись ст.ст. 160, 161,361, 364, 368 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) про визнання неправомірними дії суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 26.10.2021 року.

Суддя В.Я.Бондар