Справа № 380/13194/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради із вимогами:

-визнати протиправною відмову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, оформлену листом № 35 вих-25829 від 02.04.2021 року, у наданні їй адміністративної послуги «Зміна адреси закінченого будівництвом об`єкта у разі об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо)» щодо завершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого зазначені у технічному паспорті від 15 березня 2021 року, який утворився внаслідок виділу частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2020 року по справі № 465/4705/19;

-зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради надати адресу завершеному будівництвом об`єкту нерухомого майна - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого зазначені у технічному паспорті від 15 березня 2021 року, який утворився внаслідок виділу частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2020 року по справі № 465/4705/19.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 31.08.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 .. Виділено ОСОБА_1 в натурі належну їй частку у праві спільної часткової власності на будинок та господарські будівлі і споруди за адресою АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні приміщення житлового будинку: житлова кімната літ. 3-4, площею 13,8 кв.м., житлова кімната літ. 1-2, площею 16,0 кв.м., житлова кімната літ. 1-3, площею 14,8 кв.м., всього площею 44,6 кв.м. та на господарські будівлі - літ «Б»- сарай, літ «Ж»- вбиральня, літ «З»- сарай, споруди - № 1, 2, 3, 5 огорожа, № 7, 8, 9 - хвіртки, І, ІІ - тротуар. Рішення суду виконано в частині виселення ОСОБА_2 з приміщення житлової кімнати площею під літ 3-4 площею 13,8 кв.м., та виконання будівельних робіт, необхідних для повного ізолювання виділеної ОСОБА_1 в натурі частини будинку, після чого було виготовлено технічний паспорт на виділену в натурі частину будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку із необхідністю здійснити державну реєстрацію права приватної власності на самостійний об`єкт нерухомого майна - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого зазначені у технічному паспорті від 15 березня 2021 року, який утворився внаслідок виділу належної ОСОБА_1 частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2020 року, позивач звернулася до відповідача із заявою про надання вищезгаданої адміністративної послуги, яка зареєстрована центром надання адміністративних послуг м. Львова Львівської міської ради 26.03.2021 року за № 3-Б-25371/АП-Ф-35, додавши до свого звернення усі необхідні документи, передбачені ч. 12 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та інформаційною карткою про надання відповідної адміністративної послуги.

Адміністратор ЦНАП м. Львова в описі прийнятих документів до звернення проставила штамп «ВІДПОВІДАЄ», підтвердивши відповідність переліку поданих ОСОБА_1 документів зазначеному переліку в інформаційній картці відповідної адміністративної послуги та присвоїла унікальний номер №3-Б-25371/АП-Ф-35 від 26.03.2021 року.

Листом №35 вих-25829 від 02.04.2021 року відповідач повернув без вирішення звернення ОСОБА_1 за наданням адміністративної послуги з мотивів неподання усіх документів, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення, тобто, відмовив у наданні адміністративної послуги на підставі п.1 ч. 15 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою судді від 10.08.2021 в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

29.09.2021 за вх. 71021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити. По суті позовних вимог вказав, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 17.08.2021 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 108 кв.м., житлової 44,5 кв.м., на праві спільної часткової власності перебуває у власників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - по Ѕ кожна. В рішенні (заочному) Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2020 у справі №465/4705/19 не визначено виділення приміщень під літ. 1-1 , площею 11,7 кв.м., літ. 2-1, площею 7,5 кв.м., літ. 2-2, площею 2,0 кв.м.

У технічному паспорті від 15 березня 2021 року не вказані ці приміщення. З технічного паспорту від 22.06.2021 року відображаються під літ. А1-1 сіни, і позначені приміщення під літ. 1-1 - коридор, площею 11,7 кв.м., літ. 2-1 коридор, площею 7,5, літ. 2-2 комірне, площею 2,0 кв.м., і вхід у житловим будинок здійснюється безпосередньо через ці приміщення.

Вказаним рішенням визнано за позивачем право власності на наступні приміщення житлового будинку:

- житлова кімната літ. 3-4, площею 13,8 кв.м.,

- житлова кімната літ. 1-2, площею 16,0 кв.м.,

- житлова кімната літ. 1-3, площею 14,8 кв.м.,

Всього площею 44,6 кв.м. та на господарські будівлі - літ «Б» - сарай, літ «Ж»- вбиральня, літ « 3»-сарай, споруди -№1,2,3,5 огорожа, № 7,8,9- хвіртки, I, II- тротуар.

В долучених до заяви 26.03.2021 за № 3-Б-25371/АП-Ф-35 додатках за описом вбачається, що в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 15 березня 2021р., інвентаризаційна справа № 1543-ЛВ, за адресою: АДРЕСА_1 , що житловий будинок під літ. А-1 складається з:

- житлової кімнати літ. 1-1, площею 16,0 кв.м.,

- житлової кімнати літ. 1-2, площею 14,8 кв.м.,

- кухні літ. 1-3, площею 13,8 кв.м.

Всього по будинку 44,6 кв.м.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач переобладнала житлову кімнату під кухню.

В Центрі надання адміністративних послуг м. Львова при прийнятті документів перевіряють за описом на наявність документів до переліку, якщо весь перелік документів за описом поданий заявником відповідно залишають штампову печатку «відповідає».

Однак при розгляді звернення з додатками заявниці, листом №35-вих-25829 від 02.04.2021 повернуто без вирішення звернення, у зв`язку з невідповідністю документів, а саме зазначено, що поданий технічний паспорт не відповідає рішенню суду, яким визнано право власності на реальні приміщення в будинку.

В судове засідання, що відбулось 18.10.2021 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позов підтримав, просить такий задоволити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просить у такому відмовити. Проти переходу до письмового провадження у справі для подальшого розгляду та винесення рішення не заперечили.

Ухвалою суду постановлено перейти до розгляду справи у письмовому проваджені для ухвалення рішення у справі.

Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 31.08.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 .. Виділено ОСОБА_1 в натурі належну їй частку у праві спільної часткової власності на будинок та господарські будівлі і споруди за адресою АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні приміщення житлового будинку: житлова кімната літ. 3-4, площею 13,8 кв.м., житлова кімната літ. 1-2, площею 16,0 кв.м., житлова кімната літ. 1-3, площею 14,8 кв.м., всього площею 44,6 кв.м. та на господарські будівлі - літ «Б»- сарай, літ «Ж»- вбиральня, літ «З»- сарай, споруди - № 1, 2, 3, 5 огорожа, № 7, 8, 9 - хвіртки, І, ІІ - тротуар. Рішення суду виконано в частині виселення ОСОБА_2 з приміщення житлової кімнати площею під літ 3-4 площею 13,8 кв.м., та виконання будівельних робіт, необхідних для повного ізолювання виділеної ОСОБА_1 в натурі частини будинку, після чого було виготовлено технічний паспорт на виділену в натурі частину будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку із необхідністю здійснити державну реєстрацію права приватної власності на самостійний об`єкт нерухомого майна - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого зазначені у технічному паспорті від 15 березня 2021 року, який утворився внаслідок виділу належної ОСОБА_1 частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2020 року, позивач звернулася до відповідача із заявою про надання вищезгаданої адміністративної послуги, яка зареєстрована центром надання адміністративних послуг м. Львова Львівської міської ради 26.03.2021 року за № 3-Б-25371/АП-Ф-35, додавши до свого звернення документи, передбачені ч. 12 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та інформаційною карткою про надання відповідної адміністративної послуги.

Адміністратор ЦНАП м. Львова в описі прийнятих документів до звернення проставила №3-Б-25371/АП-Ф-35 від 26.03.2021 року та штамп «ВІДПОВІДАЄ», підтвердивши відповідність переліку поданих ОСОБА_1 документів зазначеному переліку в інформаційній картці відповідної адміністративної послуги.

Листом № 35 вих-25829 від 02.04.2021 року відповідач повернув без вирішення звернення ОСОБА_1 за наданням адміністративної послуги з мотивів неподання усіх документів, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення, тобто, відмовив у наданні адміністративної послуги на підставі п.1 ч. 15 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач не погоджується із такими доводами відповідача, вказану відмову вважає протиправною, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з пп.10 п.«б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до делегованих повноважень органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно пп.2 п.«б» ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів.

Згідно ч.1 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості

Як визначено ч.3 цієї ж статті, адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Адреса не присвоюється: 1)тимчасовим спорудам; 2будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною; 3)іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна (далі - Порядок присвоєння адрес).

Порядок присвоєння адрес, визначений цим Законом, не поширюється на земельні ділянки.

Відповідно до ч.5 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.

Згідно з ч.11 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є: 1)зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту); 2)зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ; 3)зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта; 4)об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті); 5)упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.

Як визначає ч.12 цієї ж статті, для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подаються такі документи: 1)заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта про зміну адреси із зазначенням прізвища, імені, по батькові власника (співвласників) та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про адресу, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви), реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у разі якщо право власності на об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно); 2)документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його об`єднання, поділу або виділення частки, - у разі, якщо право власності на об`єкт не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3)копія договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду - у разі, якщо об`єкт перебуває у спільній власності; 4)документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, якщо об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу, об`єднання або виділення без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення), - у разі, якщо відомості про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не внесено до Реєстру будівельної діяльності; 5)технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна - у разі, якщо технічний паспорт створений без використання Реєстру будівельної діяльності; 6)копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням; 7)копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі.

Як передбачено ч.ч.14, 15 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про зміну адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта: 1)приймає рішення про зміну адреси/відмову у зміні адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви); 2)оприлюднює рішення про зміну адреси/відмову у зміні адреси об`єкта нерухомого майна на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3)вносить інформацію про зміну адреси/відмову у зміні адреси (у тому числі копію рішення про зміну адреси/відмову у зміні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.

Рішення про зміну адреси повинно додатково містити відомості про попередню адресу щодо закінченого будівництвом об`єкта.

Рішення про відмову у зміні адреси повинно додатково містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.

Відомості про зміну адреси/відмову у зміні адреси об`єкта нерухомого майна доводяться до відома заявника в порядку, визначеному статтею 26-1 цього Закону, у день внесення інформації про зміну адреси/відмову у зміні адреси об`єкта нерухомого майна до Реєстру будівельної діяльності.

Підставами для відмови у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта за заявою власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта (його представника) про зміну адреси є: 1)подання неповного пакета документів; 2)виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3)подання заяви особою, яка не є власником (співвласником) об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси, або його (їх) представником; 4)подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння адреси на відповідній території.

Відмова у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

При цьому, в даному спірному випадку внаслідок реконструкції будинку №286 фактично відбулося її виокремлення (виділ) в об`єкт нерухомості, який відокремлений від будинку АДРЕСА_1 , тобто, виділений у натурі та є фактично самостійним об`єктом нерухомості.

Суд відзначає, що указане слідує з матеріалів справи, зокрема, з технічного паспорта на об`єкт.

Відтак, суд приходить до висновку, що за таких обставин у ОСОБА_1 дійсно наявні підстави для зміни адреси належного їй нерухомого майна (будинку) який утворився внаслідок виділу частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , оскільки утворення окремого самостійного об`єкта нерухомості потребує присвоєння уповноваженими на те органами окремої адреси, задля його ідентифікацій відповідно до його реального стану.

У даному ж випадку, відповідач, реагуючи на звернення позивача щодо зміни поштової адреси, не провів її зміни та натомість навів мотивацію, яка не відповідає ні ч.15 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ні іншим приписам чинного на час спірних правовідносин законодавства, яке ставить вимогу щодо прийняття суб`єктом владних повноважень певного обґрунтованого та законного рішення.

Покликання відповідача, щодо ненадання згоди усіх співвласників будинку, то слід зазначити, що в даному ж випадку виділ частки з будинку уже відбувся за рішенням суду за позовом до іншого співвласника будинку, тобто, поза волею іншого співвласника. Тому вимога надати згоду на присвоєння адреси є необґрунтованою, оскільки це питання було предметом спору, з яким ОСОБА_1 зверталася до Франківського районного суду м.Львова.

Також варто зазначати, вимога відповідача щодо подання технічного паспорта на частину будинку, яка після виділу частки на підставі рішення суду залишилась у приватній власності іншої особи суперечить приписам ч. 12 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у якій зазначено, що особа зобов`язана подати технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна, тобто, на належний об`єкт, який утворений внаслідок виділу в натурі частки із спільного майна.

Суд наголошує на тому, що в листі-відповіді від 02.04.2021 року №35-вих-25829, відсутні належне обґрунтування нездійсненню зміни адреси об`єкта нерухомості, яке би кореспондувало зазначеним вище нормам та відповідало би фактичним обставинам справи. Відповідач не навів тих обставин, які закон визначає як підставу для не проведення зміни адреси нерухомості, а також відповідач не виправдав своєї бездіяльності щодо зміни такої адреси, про що до нього звернулася позивач.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що зважаючи на такі обставини, дії та рішення компетентного суб`єкта владних повноважень повинні узгоджуватися з регламентованим порядком зміни адреси нерухомості (зокрема, й щодо відмови в зміні поштової адреси, підстави для якої є виключними).

Таким чином, бездіяльність відповідача в задоволенні заяви позивача не ґрунтується на нормі закону, позаяк, Франківською районною адміністрацією не доведено існування вичерпних підстав для невжиття таких дій відповідно до приписів закону. Відтак, оспорювана бездіяльність відповідача є протиправною.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначаються Законом України «Про адміністративні послуги» від 06 вересня 2012 року № 5203-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 5203-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 5203-VI наведені у ньому терміни вживаються в такому значенні: адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Основні вимоги до регулювання надання адміністративних послуг встановлені статтею 5 Закону № 5203-VI, пункт 6 частини першої якої передбачає, що виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги.

Порядок надання адміністративних послуг визначено у статті 9 Закону № 5203-VI, частинами першою, п`ятою - шостою якої передбачено, що адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом.

Забороняється вимагати від суб`єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом.

Згідно із Положенням про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 1 листопада 2016 року № 977, Франкіська районна адміністрація Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26 травня 2016 року № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

До компетенції районної адміністрації належать такі повноваження, зокрема, присвоєння поштових адрес на об`єкти нерухомого майна у порядку визначеному виконавчим комітетом (пункт 4.37 вказаного Положення).

Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 9 лютого 2018 року № 120 затверджено інформаційні картки адміністративних послуг, суб`єктами надання яких є районні адміністрації.

Інформаційною карткою адміністративної послуги зміна адреси закінченого будівництвом об`єкта у разі об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) визначено перелік документів необхідних для отримання адміністративної послуги.

Результатом надання адміністративної послуги є Розпорядження голови районної адміністрації про зміну адреси закінченого будівництвом об`єкта у разі об`єднання, поділу об`єкта або виділення частки з об`єкта нерухомого майна.

Відмова у наданні адміністративної послуги доводиться до відома одержувача у письмовій формі з посиланням на чинне законодавство, з мотивацією відмови та роз`ясненням відповідно до встановленого порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у межах спірних правовідносин у разі надання суб`єктом звернення всіх документів, вичерпний перелік яких визначено інформаційною карткою адміністративної послуги, результатом надання адміністративної послуги має бути розпорядження голови районної адміністрації про надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів. Одночасно, у разі невідповідності наданих суб`єктом звернення документів зазначеному переліку, суб`єкт надання адміністративних послуг виносить рішення про відмову у наданні адміністративної послуги, яке має бути аргументовано з посиланням на чинне законодавство, мотивацією такої відмови та роз`ясненнями відповідно до встановленого порядку надання адміністративної послуги.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, з аналізу вказаної норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, а суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для досягнення справедливого результату внаслідок розгляду відповідного звернення заявника за отриманням адміністративної послуги та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення у межах дискреційних повноважень.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі №826/17220/17, від 10 вересня 2020 року у справі №806/965/17.

У цій справі судом першої інстанції встановлено, що причини неможливості надання адміністративної послуги щодо зміни адресу об`єкта нерухомого майна відповідачем зазначені у листі-відповіді від 02.04.2021 №35 вих.25829.

У межах спірних правовідносин у даній справі рішення відповідача про надання адміністративної послуги щодо надання дозволу на зміну адресу об`єкта нерухомого майна або відмову у наданні адміністративної послуги є адміністративним актом, прийняттю якого передує визначена законом адміністративна процедура.

У наведеному контексті, суд зазначає що повноваження відповідача щодо надання адміністративної послуги щодо зміни адреси закінченого будівництвом об`єкта у разі об`єднання, поділу або виділення частки є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

Враховуючи викладене, суд вважає що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з врахуванням мотивів наведених в даному судовому рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що в силу ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у рішенні в справі «Бочаров проти України», рішенні в справі «Федорченко та Лозенко проти України», рішенні в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи підтверджують та обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернувся позивач. При цьому, відповідачем не доведено правомірність допущеної бездіяльності/своїх дій у відповідності до вимог, встановлених ч.2 ст.19 Основного Закону та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним й підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача підлягають пропорційному стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, оформлену листом № 35 вих-25829 від 02.04.2021 року, у наданні ОСОБА_1 , адміністративної послуги «Зміна адреси закінченого будівництвом об`єкта у разі об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо)» щодо завершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики якого зазначені у технічному паспорті від 15 березня 2021 року, який утворився внаслідок виділу частки у праві спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2020 року по справі № 465/4705/19.

Зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2021 року №3-Б-25371/АП-Ф-35 про зміну адреси закінченого будівництвом об`єкта у разі об`єднання, поділу або виділення частки за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням мотивів судового рішення.

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (; вул.Ген.Чепринки, 85, м.Львів) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання.

Суддя Сасевич О.М.