Справа № 420/13050/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13050/20

Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М. Дата і місце ухвалення: 27.05.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України в питань праці, Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України в питань праці, Головного управління Держпраці в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідачів в частині накладення штрафних санкцій на ФОП ОСОБА_1 в розмірі 300 000,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ОД790/1600/АВ/П/ТД/ФС від 08.10.2020р.

Позов обґрунтовувала тим, що спірною постановою Головне управління Держпраці в Одеській області необґрунтовано наклало на ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 300 000,00 грн. за порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, оскільки позивачем не допущено до роботи працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без належного оформлення з ними трудових відносин. Позивач визнає лише факт допущення до роботи без оформлення трудових відносин ОСОБА_7 . Під час проведення інспекційного відвідування в піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 посадовими особами відповідача не враховано надані уповноваженою особою позивача договори оренди та суборенди приміщень, з яких чітко вбачається, що у закладах за вказаними адресами фактично здійснювали господарську діяльність два суб`єкти господарювання ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Також, позивач зазначала, що: позаплановий захід контролю здійснено відповідачем на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. №295, яку було визнано не чинною судовим рішенням по справі №826/8917/17; відсутні підстави для здійснення перевірки, визначені ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; розгляд справи про накладення штрафу відбувся з численними порушеннями вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ №509 від 17.07.2013р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 27.05.2021р., з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам позивача про проведення Головним управлінням Держпраці в Одеській області інспекційного відвідування в піцерії «Фонтан» по вул. Фонтанська дорога, 58 та по вул.Катерининська, 66 в м.Одесі на підставі не чинного Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. №295. Крім того, судом не враховано посилання ОСОБА_1 на те, що у відповідача були відсутні, передбачені ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підстави для проведення позапланового заходу контролю.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано при вирішенні спору враховано ту обставину, що після проведення інспекційного відвідування позивачем було укладено у встановленому законодавством порядку трудові договори з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з надісланням до територіального органу ДПС повідомлень про прийняття вказаних працівників на роботу. Такі дії ФОП ОСОБА_1 здійснила не у зв`язку з визнанням нею порушення частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а на виконання припису Головного управління Держпраці в Одеській області для попередження збільшення розміру штрафних санкцій.

Головне управління Держпраці в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач вважає необґрунтованими посилання апелянта на проведення інспекційного відвідування на підставі не чинного Порядку №295, оскільки позаплановий захід контролю було здійснено посадовими особами Управління на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823. Відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що позивач визнала виявлені порушення, усунула їх, однак намагається уникнути встановленої законодавством відповідальності.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління Держпраці в Одеській області №2374 від 07.09.2020р. та направлення №15/01-29-1887 від 07.09.2020р., інспекторами праці ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у період з 07.09.2020р. по 11.09.2020р., на підставі пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823, було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності: піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 , та піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 на предмет забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені пп.3.1, пп.3.9, пп.3.10 розділу 3 частини І Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р. №1338, зокрема, з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Контрольний захід ФОП ОСОБА_1 відбувався у присутності її довіреної особи ОСОБА_13 (за довіреністю).

За результатами проведеного позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці в Одеській області 11.09.2020р. було складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ОД790/1600/АВ. Вказаним актом зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Зокрема, в акті інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р. зазначено, що 07.09.2020р. при виїзді за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП за адресою: АДРЕСА_1 , піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у ФОП працювало 4 працівники: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 . Згідно письмових пояснень, наданих працівниками по суті поставлених питань повідомлено наступне: ОСОБА_7 працює на посаді бармена з 07.09.2020р., ОСОБА_2 працює на посаді адміністратора з 09.2020р., ОСОБА_14 працює на посаді офіціанта у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 працює на посаді офіціанта з 07.09.2020р.

07.09.2020р. при виїзді за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП за адресою: АДРЕСА_2 , піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у ФОП працювало 3 працівники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Згідно письмових пояснень, наданих працівниками по суті поставлених питань, повідомлено наступне: ОСОБА_4 працює на посаді офіціанта з 07.09.2020р., ОСОБА_5 працює на посаді офіціанта з 07.09.2020р., ОСОБА_6 працює на посаді адміністратора з 08.08.2020р.

При досліджені наданих фізичною особою-підприємцем документів було встановлено, що:

- ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 працевлаштовані в ФОП ОСОБА_1 10.09.2021р. та того ж дня ФОП надіслано до Головного управління ДПС в Одеській області повідомлення про прийняття працівників на роботу;

- ОСОБА_6 працевлаштована в ФОП ОСОБА_1 наказом від 08.09.2021р. та того ж дня ФОП надіслано до Головного управління ДПС в Одеській області повідомлення про прийняття працівника на роботу, дата початку роботи 09.09.2020р.;

- ОСОБА_14 працевлаштована в ФОП ОСОБА_1 наказом від 27.02.2017р., дата початку роботи 01.03.2017р., повідомлення про прийняття працівника на роботу прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області 28.02.2017р.

Враховуючи вищенаведене, перевіряючі дійшли висновку, що працівники ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 07.09.2020р. працювали у ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.

16.09.2020р. інспектором праці Головного управління Держпраці в Одеській області Славич Л.А. було складено припис про усунення виявлених порушень №ОД790/1600/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення до 18.09.2020р.

Листом від 17.09.2020р. Головне управління Держпраці в Одеській області надіслало на адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, в якому зазначило про 17.09.2020р. т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Одеській області одержав акт інспекційного відвідування від 11.09.2020р. №ОД790/1600/АВ для розгляду справи про накладення штрафу на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України. Зазначено, що про результати розгляду справи про накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 буде повідомлено додатково у строки, передбачені п.4 Порядку №509.

08.10.2020р. т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Байдюк С.В., за результатами розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акту інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р. щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, виніс постанову №ОД790/1600/АВ/П/ТД/ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 300 000,00 грн. за порушення ч.3 ст.24 КЗпП України.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови про накладення штрафу ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку, що Головним управлінням Держпраці в Одеській області доведено порушення ФОП ОСОБА_1 ч.3 ст.24 КЗпП України, за що передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу. При цьому, суд зазначив, що у листі від 18.09.2020р., яким позивач повідомляла відповідача про виконання припису від 16.09.2020р. №ОД790/1600/АВ/П, ФОП ОСОБА_1 фактично визнала допущення працівників ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до роботи без оформлення з ними трудових відносин.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на недотримання відповідачем вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, зазначивши, що такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 Кодексу передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що допущення працівника до роботи можливе за наявності укладеного трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (ч. 2 ст. 265 КЗпП).

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Пунктом другим вказаного Порядку передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи накладаються, серед іншого, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Таким чином, правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без належного оформлення трудового договору (контракту). При цьому, такий вид порушення повинен бути належним чином зафіксований у акті перевірки.

Як вже зазначалося колегією суддів, актом інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р. Головне управління Держпраці в Одеській області зафіксувало порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.24 КЗпП України та постанови КМУ від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», що виразилося у допущенні до роботи у належних позивачу піцеріях « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 працівників ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які виконували обов`язки адміністратора, бармена та офіціантів, без оформлення з ними трудових відносин.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 визнає факт перебування в трудових відносинах лише з однією особою - ОСОБА_16 , яка працювала на посаді бармена в піцерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , а усі інші виявлені працівники фактично не здійснювали будь-яку діяльність за її дорученням, не виконували покладені нею на них обов`язки, оскільки виконували доручення іншого підприємця.

В підтвердження своїх доводів позивач зазначає, що відповідно до договору оренди нерухомого майна від 01.01.2020р., укладеного між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , орендодавець ОСОБА_18 надала в платне користування ОСОБА_8 43/100 частин нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на строк в 2 роки з дня підписання акту здачі-приймання. Частину вказаного приміщення площею 20 кв.м. ОСОБА_8 передав в суборенду ОСОБА_1 на підставі договору суборенди нерухомого майна від 01.01.2020р.

Також, позивач зазначає, що за договором суборенди нерухомого майна від 01.08.2019р., укладеного між ОСОБА_19 та ОСОБА_1 , ОСОБА_8 передав в суборенду позивачу й частину нежитлового приміщення (20 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 176 кв.м.

Зазначене, за твердженнями апелянта, свідчить про те, що за вказаними адресами здійснювали господарську діяльність як ОСОБА_8 , так й ОСОБА_1 , що ставить під сумнів висновки Головного управління Держпраці в Одеській області про те, що особи, які були присутні за місцем здійснення інспекційного відвідування, є працівниками саме ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань позивача, оскільки вони спростовуються наданими під час інспекційного відвідування письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, листом від 18.09.2020р. ФОП ОСОБА_1 повідомила Головне управління Держпраці в Одеській області про виконання припису про усунення виявлених порушень від 16.09.2020р. №ОД790/1600/АВ/П, зокрема, про те, що трудові договори в письмовій формі з працівниками ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладені; трудові договори оформлені наказом власника (ФОП ОСОБА_1 ) з дотриманням вимог чинного законодавства; повідомлення про прийняття працівників на роботу до ДФС відправлені, квитанції від ДФС отримані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаним листом позивач фактично визнала порушення нею законодавства про працю, зафіксовані актом інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р.

Апелянт посилається на те, що укладення у встановленому законодавством порядку трудових договорів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з надісланням до територіального органу ДПС повідомлень про прийняття вказаних працівників на роботу здійснено ФОП ОСОБА_1 не у зв`язку з визнанням нею порушення частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а на виконання припису Головного управління Держпраці в Одеській області для попередження збільшення розміру штрафних санкцій.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки ФОП ОСОБА_1 , вважаючи припис незаконним, не позбавлена була можливості його оскаржити в судовому порядку. Своїми діями щодо виконання вимог припису Головного управління Держпраці в Одеській області від 16.09.2020р. №ОД790/1600/АВ/П ФОП ОСОБА_1 фактично визнала його правомірність.

Більше того, у листі від 18.09.2020р. ФОП ОСОБА_1 зазначила, що в подальшому зобов`язується не порушувати вимоги чинного законодавства, подавати повідомлення про прийняття працівників на роботу в ДФС до виходу працівника на роботу.

Варто зазначити, що ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є працівниками ОСОБА_8 , тоді як частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Що ж до посилань позивача на те, що Головним управлінням Держпраці в Одеській області ФОП ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу, то колегія суддів зазначає, що п.6 Порядку №509, який передбачав необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи, виключено на підставі Постанови КМ №823 від 21.08.2019р.

Разом з тим, згідно п.3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 17.09.2020р. Головне управління Держпраці в Одеській області повідомило ФОП ОСОБА_1 про одержання 17.09.2020р. т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Одеській області акту інспекційного відвідування від 11.09.2020р. №ОД790/1600/АВ для розгляду справи про накладення штрафу на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Розгляд справи про накладення штрафу відбувся 08.10.2020р., тобто в межах строку, передбаченого п.3 Порядку №509.

Надаючи правову оцінку посиланням апелянта на те, що у відповідача були відсутні, передбачені ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підстави для проведення позапланового заходу контролю, колегія суддів виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Тобто, Закон визначає, що планові та позапланові заходи можуть здійснюватись у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Статтею 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

У свою чергу, процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), визначено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» від 21.08.2019р. №823, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Так, відповідно до п.2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п.п. 3 п.5 Порядку №823 підставою для здійснення інспекційних відвідувань є, поміж іншого, є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Положення п.5 Порядку №823 визначають спеціальні підстави для здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю по відношенню до ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Більше того, серед зазначеного у статті 2 Закону №877-V переліку статей, дотримання яких зобов`язані забезпечити посадові особи Держпраці, відсутня частина 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Стосовно посилань апелянта на те, що інспекційне відвідування здійснено Головним управлінням Держпраці в Одеській області на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ №295 від 26.04.2017р., який постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. по справі №826/8917/17 визнано не чинним, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту наказу Головного управління Держпраці в Одеській області №2374 від 07.09.2020р. «Про проведення інспекційного відвідування», направлення на здійснення інспекційного відвідування №15/01-29-1887 від 07.09.2020р. та акту інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р. позаплановий захід контролю у формі виїзного інспекційного відвідування проведено територіальним органом Держпраці на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823.

Однак, у вступній частині акту інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р. здійснено посилання на пункти 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. №295.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що вказана обставина свідчить про проведення відповідачем заходу контролю на підставі не чинного Порядку №295, оскільки форма акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017р. «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.12.2017р. за №1500/31368.

Зазначений наказ Міністерства соціальної політики України №1338 був чинним на момент проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , а тому Головне управління Держпраці в Одеській області правомірно оформило акт інспекційного відвідування позивача за формою, затвердженою таким наказом, де, як вже зазначалося, лише у вступній частині наявні посилання на Порядок №295. В той же час в інших частинах акту інспекційного відвідування №ОД790/1600/АВ від 11.09.2020р. відповідач послався на чинний Порядок №823.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.06.2019р. у справі №804/4768/18, що обов`язкова для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Так, Верховний Суд у вказаному рішенні наголосив, що будь-які процедурні порушення (в тому числі описки), пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства, оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу, зокрема, між інтересами особи правопорушника, публічними інтересами, які проявляються у забезпеченні дотриманні роботодавцями трудового законодавства та захисті інтересів працівників. Зазначене особливо стосується фіксації порушень з боку суб`єктів приватного права у сфері використання найманої оплачуваної праці. Такі формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності та захист інтересів працівників у процесі реалізації ними конституційного права на працю.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції від 27.05.2021р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 жовтня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук