Справа № 400/5679/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5679/20

Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С. Дата і місце ухвалення: 18.06.2021р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмежено відповідальністю «Підстепне сонце» до Державної податкової служби України про визнання недійсною індивідуальної податкової консультації,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2020 року товариство з обмежено відповідальністю «Підстепне сонце» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України про визнання недійсною індивідуальної податкової консультації від 07.10.2020р. №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в липні 2020 року ТОВ «Підстепне сонце» звернулося до ДПС України щодо надання роз`яснень стосовно права товариства на податковий кредит за отриману від АТ «Херсонобленерго» послугу з нестандартного приєднання до електричних мереж, оплату за яку було здійснено третьою особою ТОВ «Еліос Стратегія» за договором позики. У відповідь на вказане звернення ДПС України листом від 07.10.2020р. №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06 надала індивідуальну податкову консультацію, відповідно до якої виписана АТ «Херсонобленерго» податкова накладна є підставою для включення ТОВ «Підстепне сонце» суми ПДВ до складу податкового кредиту та одночасно з цим, товариство повинне нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на суму, що була включена до податкового кредиту, з використанням механізму, визначеного п.198.5 ПК України. Позивач вважає, що вказана консультація в частині застосування п.198.5 ПК України не відповідає вимогам податкового законодавства України, оскільки таким чином відповідач розширив перелік визначених законом підстав, за яких товариство зобов`язане нараховувати податкові зобов`язання за послугами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію ДПС України від 07.10.2020р. №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06.

Стягнуто на користь ТОВ «Підстепне сонце» за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 18.06.2021р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Підстепне сонце».

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що надаючи податкову консультацію контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування. Надана ТОВ «Підстепне сонце» податкова консультація від 07.10.2020р. №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06 не суперечить нормам ПК України та не порушує прав платника податків, у зв`язку з чим не може бути визнана протиправною та скасована в судовому порядку.

Також апелянт посилається на те, що ДПС України обґрунтовано зазначила про необхідність нарахування позивачем податкових зобов`язань з ПДВ на суму, що була включена до податкового кредиту з використанням механізму, передбаченого п.198.5 ст.198 ПК України, оскільки оплата за послуги, що надаються АТ «Херсонобленерго» на адресу ТОВ «Підстепне сонце», здійснюється не позивачем, а третьою особою.

ТОВ «Підстепне сонце» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ДПС України, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що п.198.5 ст.198 ПК України не передбачає нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у разі придбання послуг, що є об`єктом оподаткування ПДВ та використовується платником податку у своїй господарській діяльності. Таким чином, поширення положень вказаної норми на взаємовідносини ТОВ «Підстепне сонце» з його контрагентами є необґрунтованим.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2018р. між ТОВ «Підстепне сонце», як Замовником, та АТ «Херсонобленерго», як Виконавцем, укладено договір №1102062/66927 про нестандартне приєднання до електричних мереж, за умовами якого Виконавець надає Замовнику послугу з приєднання до мереж власника на суму 15358414,00 грн. (в т.ч. ПДВ 2564235,67 грн.)

З метою здійснення оплати за вказаним договором 24.04.2019р. ТОВ «Підстепне сонце», як Позичальник, уклало з ТОВ «Еліос Стратегія», як Позикодавцем, договір безпроцентної цільової позики №24/04-19, предметом якого є надання Позикодавцем Позичальнику безпроцентної цільової позики, яка надається шляхом повної оплати Позикодавцем вартості приєднання згідно до договору №1102062/66927 від 23.05.2018р. «Про приєднання до електричних мереж сонячної електростанції ТОВ «Підстепне сонце», за адресою: Олешківський район, с.Підстепне».

За умовами п.2.1, п.3.1 договору безпроцентної цільової позики №24/04-19 від 24.04.2019р. цільовим призначенням позики є оплата вартості приєднання до електричних мереж сонячної електростанції Позичальника, що виконується АТ «Херсонобленерго». Сума позики становить 15358414,00 грн.

24.04.2019 р. АТ «Херсонобленерго», ТОВ «Підстепне сонце», ТОВ «Еліос Стратегія» уклали додаткову угоду про внесення змін до договору №1102062/66927 від 23.05.2018р., в якій Замовником послуг виступає ТОВ «Підстепне сонце», Виконавцем послуг - АТ «Херсонобленерго», а Платником - ТОВ «Еліос Стратегія».

29.07.2020р. ТОВ «Підстепне сонце» звернулося до ДПС України щодо надання роз`яснення стосовно права ТОВ «Підстепне сонце» на податковий кредит за отриману від АТ «Херсонобленерго» послугу з нестандартного приєднання до електричних мереж (податкова накладна №1314 від 24.04.2019р.), оплату за яку було здійснено третьою особою ТОВ «Еліос Стратегія» згідно договору позики.

07.10.2020р. ДПС України надала ТОВ «Підстепне сонце» індивідуальну податкову консультацію №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06 в якій, зазначила, що податкова накладна №1314 від 24.04.2019р. складена постачальником АТ «Херсонобленерго» є підставою для включення позивачем суми ПДВ до складу податкового кредиту. Враховуючи, що оплата за послуги, що надаються АТ «Херсонобленерго» на адресу ТОВ «Підстепне сонце», здійснюється не позивачем, а третьою особою, тому ТОВ «Підстепне сонце» повинне нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на суму, що була включена до податкового кредиту, з використанням механізму, визначеного пунктом 198.5 Податкового кодексу України, скласти і зареєструвати в ЄРПН відповідну податкову накладну.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної податкової консультації ТОВ «Підстепне сонце» оскаржило її в судовому порядку.

Задовольняючи позов товариства суд першої інстанції виходив з того, що операція із придбання послуг приєднання до зовнішніх електричних мереж сонячної електричної станції, обумовлена господарською діяльністю ТОВ «Підстепне сонце», тобто є такою, що спрямована на отримання доходу, а тому у позивача не виникає передбаченого п. 198.5 ПК України обов`язку щодо визначення зобов`язань з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Як визначено пунктом 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Платник податків має право звертатись до суду про оскарження акту ненормативного характеру - податкової консультації. Підставою для визнання податкової консультації недійсною є її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Спірним у даній справі є правомірність зазначення ДПС України у наданій ТОВ «Підстепне сонце» індивідуальній податковій консультації №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06 про необхідність позивачу нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на суму, що була включена до податкового кредиту, сформованого на підставі податкової накладної №1314 від 24.04.2019р., з використанням механізму, визначеного пунктом 198.5 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Аналізуючи вказану норму колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача, що п.198.5 ст.198 ПК України не передбачає нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у разі придбання послуг, що є об`єктом оподаткування ПДВ, та використовуються платником податків у своїй господарській діяльності.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, основним видом діяльності ТОВ «Підстепне сонце» є виробництво сонячної електричної енергії (КВЕД 35.11), на що товариству постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2099 від 28.12.2019р. видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії

Таким чином, витрати на приєднання сонячної електричної станції, що належить ТОВ «Підстепне сонце», до зовнішніх електричних мереж пов`язані з його господарською діяльністю, оскільки укладений та виконаний з боку АТ «Херсонобленерго» договір про приєднання реалізував для позивача створення об`єкту інженерної інфраструктури, через який стало можливим здійснення передачі електроенергії від виробника до споживачів.

А відтак, у ТОВ «Підстепне сонце» не виникає передбаченого п.198.5 ст.198 ПК України обов`язку щодо визначення зобов`язань з податку на додану вартість на суму, що була включена до податкового кредиту, сформованого на підставі податкової накладної №1314 від 24.04.2019р., незважаючи на те, що оплату наданих послуг виконано не позивачем, а третьою особою. Контролюючий орган, без наведення достатньої аргументації, фактично розширив перелік визначених законом підстав, за яких товариство зобов`язане нараховувати податкові зобов`язання за послугами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що надана ДПС України на адресу ТОВ «Підстепне сонце» індивідуальна податкова консультація №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06 від 07.10.2020р. ґрунтується на довільному трактуванні п.198.5 ст.198 ПК України.

Що ж до посилань апелянта на те, що наданою індивідуальною податковою консультацією №4157/ІПК/99-00-05-06-02-06 від 07.10.2020р. не порушено прав позивача, то колегія суддів не приймає їх до уваги та враховує правовий висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 27.11.2018р. по справі № 826/14131/16, про те, що ненаданням індивідуальної податкової консультації або наданням неякісної та/або незаконної податкової консультації, податковий орган тим самим порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та відповідного блага, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 ПК України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ДПС України висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції від 18.06.2021р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 жовтня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук