Справа № 155/1486/21
Суддя: Яремчук С. М.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 155/1486/21
Провадження № 2-а/155/25/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Яремчук С.М.,

за участю секретаря судових засідань - Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горохові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.10.2021 позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2021 року інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Косиною Андрієм Миколайовичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №402339. Відповідно до винесеної постанови, позивача визнано винним у вчиненні правопорушень,передбачених ч. 1, ч.2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 09.10.2021 року о 18 годині 03 хвилин, керуючи транспортним засобом марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Н 22 Торчин - Луцьк здійснив обгін службового автомобіля поліції на перехресті (поворот на с.Олександрівка, Луцького району), здійснив обгін на пішохідному переході, при цьому перетнув суцільну лінію 1.1 чим порушив п.п.14.6(а), 14.6(в) ПДР. Позивач вказує, що вищевказана постанова не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням Кодексу України про адміністративні правопорушення. 09 жовтня 2021 року позивач Правил дорожнього руху України не порушував, оскільки, керуючи вищезазначеним транспортним засобом на трасі Н-22 здійснював обгін службового автомобіля поліції тільки після того, як переконався, що дорожня розмітка дозволяє здійснювати обгін на вказаному відрізку дороги, при цьому до пішохідного переходу відстань становила орієнтовно 400 метрів, а відтак, порушень ПДР України здійснено не було. ОСОБА_1 стверджує, що поліцейським було проігноровано його прохання надати докази на підтвердження винуватості та самих обставин події, зокрема матеріали фото чи відео-фіксації та складено оскаржувану постанову. При розгляді справи інспектором не досліджувались докази по справі: не були допитані свідки, не було проаналізовано інші докази, що були в інспекторів (запис із нагрудних бодікамер поліцейських), не проводилось вимірювання відстані від тієї точки дорожньої обстановки (полотна), від якої було розпочато маневр до знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід», які слугують орієнтиром для підтвердження факту порушення. ОСОБА_1 вказує, що поліцейським було порушено процедуру розгляду справи, оскільки позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи та надання права при розгляді даної справи користуватися юридичною допомогою адвоката, однак в порушення вимог ст.268 КУпАП поліцейським не вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати права на отримання правової допомоги, справа була розглянута. Позивач також зазначає, що будь-які докази у відповідності до ст.251 КУпАП на підтвердження винуватості позивача та самих обставин події, зокрема матеріалів фото чи відео-фіксації, про що свідчить відсутність наявних доказів в графі 7 оскаржуваної постанови відсутні. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просить поданий позов задовольнити.

Позовна заява подана в межах строків, визначених ч.2 ст.286 КАС України.

Ухвалою від 20.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач в судове засідання 27.10.2021 не з`явився, у заяві просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 27.10.2021 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.205 КАС України у зв`язку з тим, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, суд вирішує розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №402339, яку винесено інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Косиною Андрієм Миколайовичем, ОСОБА_1 09.10.2021 о 18 годині 03 хвилин на автодорозі Н22 Торчин-Луцьк здійснив обгін службового автомобіля поліції на перехресті (поворот на с.Олександрівка Луцького району), здійснив обгін на пішохідному переході, при цьому перетнув суцільну лінію 1.1, чим порушив п.14.6 (а), 14.6 (в) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно п.п.14.6 (а), 14.6 (в) ПДР України заборонено обгін на перехресті та ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.122 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність відповідно за порушення правил проїзду пішохідних переходів, правил проїзду перехресть.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В силу положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення визначені ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного вище Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі- Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Імперативними приписами ст.279 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Аналогічні приписи містяться й у п. 9 розділу ІІІ зазначеної вище Інструкції, відповідно до якого розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За загальним правилом, справа про адміністративне правопорушення, відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення.

Аналіз законодавчих норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого посадова особа має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа зобов`язана з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та інше.

Як вбачається із позовної заяви, інспектор СРПП ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції Косин А. М. не дослідив доказів по справі: не допитав свідків, не проаналізував інші докази, які були в інспекторів, зокрема запис із нагрудних боді-камер, не провів вимірювання відстані від тієї точки дорожньої обстановки (полотна), від якої було розпочато маневр до знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід», які слугують орієнтиром для підтвердження факту порушення.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Із пункту 7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №402339, яку винесено інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Косином Андрієм Миколайовичем, вбачається, що в цьому конкретному випадку до постанови не було додано жодного доказу на підтвердження винуватості позивача по справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій та законність прийнятих рішень.

Судом встановлено, що відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання посадовою особою встановленого законом порядку розгляду справи.

Щодо забезпечення права на правову допомогу слід зазначити, що позивач вказує, що про право користуватись юридичною допомогою працівники поліції його не повідомили та такого права не надали.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Таке право гарантоване і ст.59 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У цій ситуації позивач вказав, що інспектор поліції не надав йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, зокрема, клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості скористатися юридичною допомогою адвоката задоволено не було та відбувся розгляд справи.

Ці твердження позивача відповідачем у світлі норми ч.2 ст.77 КАС України не спростовані шляхом надання переконливих доказів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 лютого 2020 року у справі № №524/9827/16-а вказав, що невжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушенням права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за наявності клопотання про залучення захисника до розгляду справи про адміністративне правопорушення, особа, що розглядає таку справу, повинна вжити чітких заходів щодо надання відповідної можливості, принаймні, надання часу та/або засобів зв`язку для виклику адвоката або ж самостійно вжити такі заходи, у разі, якщо ймовірний порушник зволікає із цим, чого інспектором поліції у цій ситуації зроблено не було, у той час як КУпАП не установлює обов`язку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подавати саме письмове клопотання про залучення захисника, а такої підстави для відмови у залученні захисника як «очевидність порушення» закону не установлює.

Відповідно, за наслідками аналізу вказаного питання, суд змушений констатувати факт порушення права позивача користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В контексті вищенаведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури розгляду адміністративної справи та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення 09 жовтня 2021 року ОСОБА_1 правопорушень, адміністративна відповідальність за які передбачена ч.1,ч.2 ст.122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення 09 жовтня 2021 року позивачем по справі правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 122 КУпАП є недоведеним, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову та скасування, як незаконної, постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №402339, яку винесено інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Косиною Андрієм Миколайовичем.

Керуючись ст.77,205, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №402339 від 09.10.2021, яку винесено інспектором СРПП ВП №3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Косиною Андрієм Миколайовичем - скасувати.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 11, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Горохівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, ).

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.