Справа № 420/12143/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Горбаченка Е.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 2; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови №42ДПС/ТД-ФС від 22.04.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови №42ДПС/ТД-ФС від 22.04.2021 року.

Ухвалою від 19.07.2021р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали 16.08.2021р. (вх. № 44744/21) позивач надав до суду заяву про усунення недоліків, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 27.08.2021 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

14.09.2021 року (вх. № 50781/21) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 17.09.2021 року у задоволення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

15.09.2021 року (вх. № 51095/21) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

05.10.2021 року (вх. № 54512/21) представником відповідача до канцелярії суду подані письмові заперечення.

07.10.2021 року (вх. № 55128/21) позивачем до канцелярії суду подані письмові пояснення.

07.10.2021 року (вх. № 55173/21) третьою особою до канцелярії суду подані письмові пояснення.

В обґрунтування вимог позову представник позивача вказує, що 22.04.2021 року відповідачем прийнято постанову № 42ДПС/ТД-ФС щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 60000,00 грн. Вказана постанова була прийнята на підставі Акту фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено, що під час перевірки податківцями була виявлена особа - ОСОБА_2 , яка перебувала у трудових відносинах із позивачем не оформлених належним чином. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 не перебуває із позивачем у будь-яких трудових відносинах, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що остання є ФОП, та орендує частину приміщення розміром 60 кв.м., а саме магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , а іншу частину орендує ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_2 є підприємцем та сплачує єдиний податок та перебуває у трудових відносинах із позивачем, у зв`язку з чим, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, 23.03.2021 року до Головного управління Держпраці в Одеській області надійшов лист Головного управління ДПС в Одеській області від 03.03.2021 року № 5600/5/15-32-07-05-10 щодо порушень законодавства про працю, виявлених у ході проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за фактичною адресою: АДРЕСА_3 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що за результатами посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено Акт (Довідка) фактичної перевірки від 26.02.2021 року №2986/15/29/РРО/ НОМЕР_1 .

Так, відповідно до зазначеного Акту (Довідки) фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області, ОСОБА_2 на момент проведення контрольного заходу здійснювала продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці у магазині, без належного оформлення трудових відносин.

Разом з тим, до вказаного акту долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких вона особисто повідомляє, що працює на ФОП ОСОБА_1 протягом п`яти років.

22.04.2021 року відповідачем прийнято постанову № 42ДПС/ТД-ФС щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 60000,00 грн.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач повинен діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

При цьому, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У ст.24 Кодексу законів про працю України зазначено: «… Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. …».

Згідно з абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Відповідно до п.2 «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженого 17.07.2013 постановою Кабінету Міністрів України №509 (надалі «Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення»), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі: (…) акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про оплату праці» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено: «Контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю; органи доходів і зборів. Не допускається приховування від зазначених органів будь-якої інформації з питань оплати праці. Зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами. Органи доходів і зборів мають право на проведення перевірки без попереднього попередження платника у випадках, передбачених законодавством. …».

Згідно з п.3 «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених вабзацах третьому - сьомомупункту 2 цього Порядку. (…).

Відповідно до п.4 «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених вабзацах третьому - сьомомупункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка. У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначеніабзацом першимпункту 3 цього Порядку.

Враховуючи наведені норми права та матеріали справи, суд вважає не доведеним використання ОСОБА_1 праці продавця ФОП ОСОБА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 без оформлення трудових відносин.

Відповідачем не надано до суду доказів у спростування зазначеного у письмових поясненнях, наданих ФОП ОСОБА_2 про те, що остання працює продавцем та орендує частину приміщення розміром 60 кв.м., а саме магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , а іншу частину орендує ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_2 є підприємцем та сплачує єдиний податок, та перебуває, як ФОП. Вказані обставини також підтверджуються випискою з ЄДРЮОПГФ № 2 003939 від 13.06.2016 року.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на письмові пояснення третьої особи, оскільки ОСОБА_2 у наданих суду поясненнях зазначила, що працівники ГУ ДПС в Одеській області вимагали надати пояснення на Українській мові, проте як ОСОБА_2 є за національним походженням Молдаванкою та погано спілкується державною мовою, у зв`язку з чим надані пояснення були трактовані невірно та спростовуються наданим до матеріалів справи доказами, зокрема, договором оренди від 20.01.2017 року та випискою з ЄДРЮОПГФ № 2 003939 від 13.06.2016 року.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №42ДПС/ТД-ФС від 22.04.2021 року прийнято ГУ Держпраці в Одеській області не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже вона є не правомірною і підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням наведеного, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Держпраці в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 2; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови №42ДПС/ТД-ФС від 22.04.2021 року, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області №42ДПС/ТД-ФС від 22.04.2021 року про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2021 р.

Суддя О.М. Тарасишина