Справа № 120/13839/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

27 жовтня 2021 р. Справа № 120/13839/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс М.Б., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

У позовній заяві позивачка просить:

- зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни до актового запису про своє народження від 02.01.1976 серія НОМЕР_1 складеного виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, шляхом зміни в графі національність батька з «українець» на «поляк».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказала, що 29.09.2021 звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про своє народження 02.01.1976 серія НОМЕР_1 складеного виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, шляхом зміни в графі національність батька з «українець» на «поляк».

Висновком Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 02.10.2021 було відмовлено у внесенні заявлених змін.

Позивачка вважає висновок Відділу необґрунтованим, посилаючись на неналежну оцінку документів поданих разом із заявою про зміну національності.

Тому, з метою зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану, шляхом зміни в графі національність батька з «українець» на «поляк», позивачка звернулася із цим позовом до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву і додані до неї матеріали, доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Водночас, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Тому, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані із зміною національність батька позивачки. Зокрема із тексту позовної заяви встановлено, що позивачка, звертаючись із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), мала намір внести зміни до актового запису про своє народження від 02.01.1976 серія НОМЕР_1 , в частині національність батька, шляхом зміни з «українець» на «поляк». Однак, отримала відмову оформлену висновком від 02.10.2021.

Відтак, метою звернення позивачки до суду з цим позовом є внесення змін до актового запису про своє народження від 02.01.1976 серія НОМЕР_1 , в частині національність батька, шляхом зміни з «українець» на «поляк».

Разом із тим, варто врахувати, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон від 01.07.2010 № 2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону від 01.07.2010 № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI).

Із прохальної частини позовної заяви встановлено, що позивачкою вимог про визнання протиправним висновку відповідача від 02.10.2021 не пред`явлено. Натомість, як зазначалося, позов пов`язаний із вимогою зобов`язального характеру (внесення зміни до актового запису про своє народження від 02.01.1976 серія НОМЕР_1 , в частині національність батька, шляхом зміни з «українець» на «поляк»). Обґрунтована позовна вимога із посиланням на норми цивільного законодавства.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила № 96/5).

Відповідно до п. 1.1. розділу І Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення установлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Водночас, зміст позову свідчить про те, що позивачка фактично звернулася до суду за захистом особистих немайнових прав щодо внесення зміни до актового запису про своє народження від 02.01.1976 серія НОМЕР_1 , в частині національність батька, шляхом зміни з «українець» на «поляк», не оскаржуючи при цьому відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану з мотивів недотримання суб`єктом владних повноважень процедури прийняття рішення.

Як роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 13.03.2019 (справа № 466/1150/18), у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17, від 23.01.2019 року у справі № 807/45/17

В даному ж випадку позивачка не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а звернення із позовом спрямоване виключно на вирішення питання про внесення змін щодо національності батька позивачки у вже існуючий актовий запис, а відтак, спір у цій справі не має ознак публічно-правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17, від 23.01.2019 року у справі № 807/45/17, від 13.03.2019 у справі № 466/1150/18.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 у справі № 810/2732/18 вказала, що внесення змін до актового запису цивільного стану у вже існуючий запис не має ознак публічно-правового спору. При цьому, Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" в цьому випадку слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, з огляду на таке.

В частині 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до статті 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні".

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 29.05.2019 у справі № 398/4017/18.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності особи до певної національності, тому такий спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

З огляду на викладене заявлена позивачкою позовна вимога не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України

При цьому, згідно ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Однак, оскільки вимога про зміну національності в акті цивільного стану, взагалі не може бути предметом судового розгляду, суд не роз`яснює заявниці, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої позовної вимоги.

Керуючись ст. 2, 4, 19, 170, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачці, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Богоніс Михайло Богданович