Справа № 160/362/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року Справа № 160/362/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.01.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач), ОСОБА_2 звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просили:
- визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 доньки померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходження дійсної строкової служби ОСОБА_3 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII та ОСОБА_2 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_2 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 796-XII протиправними;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 доньки померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_3 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII та ОСОБА_2 вдові учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_2 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 796-XII - без будь-яких формул, встановлених КМУ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 10.02.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 16.01.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії роз`єднані в окремі провадження.
В провадженні справи №160/362/21 залишені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме:
- визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 доньки померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи проходження дійсної строкової служби ОСОБА_3 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII протиправними;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 доньки померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби ОСОБА_3 , який помер від захворювань, отриманих при ліквідації аварії на ЧАЕС у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII - без будь-яких формул, встановлених КМУ.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виділені в самостійне провадження.
Ухвалою суду від 25.10.2021 року провадження у справі №160/362/2021 поновлено.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є донькою померлого інваліда війни І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС, смерть якого настала у зв`язку з захворюванням, що виникло внаслідок виконання обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. Отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. З огляду на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018 та рішення Конституційного Суду України Другого сенату у справі № 1-р(ІІ) 2019 від 25.04.2019 року, її батько ОСОБА_3 мав право на отримання пенсії згідно ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у зв`язку з чим і вона має право на отримання пенсії внаслідок втрати годувальника, виходячи з даного розміру. 02.09.2020 року її представник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника. Проте, листом від 17.09.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що довіреність представника не завірена належним чином для надання інформації щодо пенсійного забезпечення. Отже, посадові особи пенсійного органу вигадали незаконні умови за якими неможливо отримати інформацію за довіреністю. Таким чином, відмова від відповіді на заяву від 02.09.2020 року, є ні чим іншим як відмова перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
23.02.2021 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що дружина померлого годувальника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 03.07.2019 року та отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 12.11.2019 року отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» донька годувальника - ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 28.03.2000 року та отримував пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки у 1986 році був відряджений з військової частини № НОМЕР_1 як військовозобов`язаний, який проходив дійсну строкову службу в Збройних Силах, для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З 01.10.2017 року ОСОБА_3 було проведено перерахунок пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. При цьому, ОСОБА_3 у квітні 2019 року звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про перерахунок пенсії з 01.10.2017 року у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року по справі №160/3133/19 було відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки останній з 01.10.2017 року отримував пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ. Отже, з 01.10.2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 отримував пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 16.10.2019 року ОСОБА_4 звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника на 15-річну доньку годувальника ОСОБА_1 , на підставі якої з 03.07.2019 року останній була призначена пенсія відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про перехід на інший вид пенсії. З 12.11.2019 року останній проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника на 15-річну доньку годувальника ОСОБА_1 , відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, з 12.11.2019 року (з моменту переведення на інший вид пенсії) позивачу здійснено перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Таким чином, позовні вимоги про перерахунок пенсії в порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи без будь-яких формул, є безпідставними та не обгрунтованими.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою померлого учасника ліквідації аварії на ЧАЕС ОСОБА_3 та отримує пенсію померлого інваліда війни, який під час виконання військової служби проводив роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_3 встановлено, що останній згідно довідки Центрально-Міського районного військового комісаріату №4/188 від 13.04.2000 року та військового квитка проходив службу в Збройних Силах з 09.04.1985 року по 25.05.1987 року.
Вищезазначені документи підтверджують той факт, що ОСОБА_3 у 1986 році був відряджений з військової частини № НОМЕР_1 як військовозобов`язаний, який проходив дійсну строкову службу в Збройних Силах, для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З 01.10.2017 року ОСОБА_3 було проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. За результатом перерахунку розмір пенсії складав 6145,20 грн. та розрахунок пенсії був проведений за формулою передбаченою п.9-1 постанови Кабінету Міністрів України за №1210 від 23.11.2011 року.
02.09.2020 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника.
Проте, листом від 17.09.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що довіреність представника не завірена належним чином для надання інформації щодо пенсійного забезпечення.
Позивач вважає, що відмова від відповіді на заяву від 02.09.2020 року, є ні чим іншим як відмова перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, в викладеного вбачається, що заява представника позивача по суті пенсійним органом розглянута не була.
Суд зазначає, що статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача. Виключними дискреційними повноваженнями наділені органи Пенсійного фонду України на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).
Разом з тим, суд звертає увагу, що суть позовної заяви зводиться до того, що позивач вважає, що їй, пенсія повинна бути перерахована відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. При цьому, як вважає позивач, пенсійний орган не має підстав для застосування при такому перерахунку пенсії формули, визначеної вказаним вище Порядком № 1210.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 59 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній до 01.10.2017) було передбачено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до ст. 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Відтак можна стверджувати, що ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2017 року, визначала лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Згодом ця норма закону зазнала змін. Законом №2148-VIII ст. 59 Закону №796-ХІІ викладено в новій редакції, за якою пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно із цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.
Закон № 2148-VIII в частині зазначених змін згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями набрав чинності з 01 жовтня 2017 року.
Отже, Закон № 2148-VIII розширив перелік категорій осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.
Верховний Суд в ухвалі від 08.05.2018 року у справі №820/1148/18 виклав висновки стосовно того, що для отримання пенсії за ч.3 ст. 59 Закону особа має відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону №796-XII умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами КМУ з відповідних питань.
Постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 затверджений Порядок № 1210 відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-ХІІ.
Постановою КМУ від 15.11.2017 року № 851 Порядок № 1210 доповнено пунктом 91, зі змісту якого випливає, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою. Зазначено також, що у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Рішенням № 1-р(П)/2019 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Таким чином, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, - визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 26.04.2019 року.

З огляду на викладене, чинними з 26.04.2019 року є положення ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення № 1-р(ІІ)/2019 змінено положення ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

Відтак, можна зробити висновок, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII з 26.04.2019 року.

Постановою КМУ від 26.06.2019 року № 543 абз. 1 п. 91 Порядку № 1210 викладено у редакції, за якою за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою. Нова редакція цього пункту передбачала також, що у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, ОСОБА_3 з 26.04.2019 року мав право на перерахунок та виплату пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 звертався до суду з позовом, в якому просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, який став особою з інвалідністю у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796 ХІІ протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.10.2017 року у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796ХІІ.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року у справі №160/3133/19 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки в ході розгляду справи судом було встановлено, що останньому пенсійним органом у грудні 2018 року був проведений перерахунок пенсії з 01.10.2017 року у відповідності до норм ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за результатами якого розмір пенсії становить 6145,20 грн.

Крім того, судом було встановлено, що в квітні 2019 року відповідачем було здійснено перерахунок призначеної пенсії згідно з нормами ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії складає 11727,83 грн.

При цьому, суд не були прийняті до уваги твердження представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 стосовно того, що перерахунок пенсії ОСОБА_3 здійснювався не на підставі ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а у зв`язку із встановленням I групи інвалідності, оскільки з матеріалів пенсійної справи судом було встановлено, що перерахунок здійснювався саме на підставі ст. 59 вказаного Закону.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ОСОБА_3 з 01.10.2017 року по день смерті 02.07.2019 року отримував пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсія по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам сім`ї осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, призначається відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 59 Закону №796-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону. Дана частина статті 59 Закону стосується для військовослужбовців та членів їх сімей.

Частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ (в редакції від 09.08.2019 року) передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження (словосполучення «дійсної строкової» визнано неконституційним згідно рішення Конституційного Суду №1-р(ІІ)/2019) служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб -з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, пенсія по втраті годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам сім`ї осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (крім військовослужбовців та членів їх сімей, пенсія яких регулюється ч.2 ст.59 Закону №796-ХІІ) може призначатись відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що 16.10.2019 року дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника на 15-річну доньку годувальника - ОСОБА_1 .

Пенсія останній була призначена з 03.07.2019 року відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням про призначення пенсії від 12.11.2019 року.

У листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про перехід на інший вид пенсії.

На підставі рішення від 12.11.2019 року останній проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника на 15-річну доньку годувальника - ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, з 12.11.2019 року (з моменту переведення на інший вид пенсії) позивачу здійснено перерахунок пенсій відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою наведеною в п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.

Як зазначалося судом, вся суть спору зводиться до того, що позивач не згодна з тим, що пенсія їй перерахована за формулою, визначеною пунктом 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, а не відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Оцінюючи доводи позивача про протиправність перерахунку пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати із застосуванням формули, встановлено Порядком № 1210 із відповідними доповненнями та змінами, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що формулу, за якою обчислюється пенсія по інвалідності позивачу у цьому випадку, визначено п. 9-1 Порядку № 1210. Цією нормою передбачено застосування для обчислення пенсії трьох складових: середнього показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014, 2015 та 2016 роки, середньомісячного коефіцієнта заробітної плати та розміру відшкодування фактичних збитків. При цьому для обчислення середньомісячного коефіцієнта заробітної плати у розрахунок береться п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року та розмір середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в цілому по Україні за рік, що передує відповідному року, тобто за попередній рік.

Перерахунок пенсії позивача проведений за формулою, що передбачена пунктом 9-1 Порядку № 1210 і наведені вище положення Порядку не скасовані та є чинними.

Застосування формули, передбаченої Порядком № 1210 із змінами і доповненнями, при обчисленні розміру пенсії узгоджується також зі змістом ч. 3 ст. 59 Закону796-XII, що передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього Закону або за бажанням - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Тобто, за Законом 796-XII умови, порядок призначення пенсії по інвалідності визначаються актами Кабінету Міністрів України (ч. 3 ст. 54), і розмір пенсії може бути обчислений, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому Закон 796-XII та Закон № 2262 не містять положень, що пенсія по інвалідності розраховується саме в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові №520/12609/19 від 21.04.2021 року.

Окремо суд зазначає, що сама формула розрахунку пенсії, призначеної відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», залишилася незмінною. Суд звертає увагу, що як видно із процитованих норм, за бажанням осіб, пенсія обчислюється, серед іншого, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. При цьому, суд акцентує увагу, що «обчислення» та «встановлення» не є тотожними поняттями. Зокрема, «обчислення» - це процес отримання якого-небудь результату за допомогою дій над числами.

При цьому, як видно із розрахунку пенсії, позивачу обчислено пенсію, саме виходячи із даної формули із урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відтак, із урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач при перерахунку та виплаті пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець