Справа № 640/21234/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року м. Київ № 640/21234/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа про Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по закінченню виконавчого провадження ВП № 58033224 та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 58033224 з примусового виконання виконавчого листа № 0540/7372/18-а, виданий Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 0540/7372/18-а.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є правонаступником стягувача у виконавчому провадженні № 58033224. Вважає, що прийняття спірної постанови на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" здійснено відповідачем без дійсного (реального) виконання, що не відповідає суті та принципу повного та остаточного виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/21234/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання на 24.09.2021.

Призначені на 24.09.2021 та 07.10.2021 судові засідання відкладені у зв`язку з витребуванням у відповідача матеріалів виконавчого провадження.

Представником позивача через "Електронний суд" надіслано клопотання про долучення доказів.

У призначене на 26.10.2021 судове засідання сторони не прибули, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 26.10.2021 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ухвали суду від 26.10.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 640/21234/21.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.01.2019 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новиковою Л.О. відкрито виконавче провадження № 58033224 з виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду № 0540/7372/18-а від 05.12.2018 про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.05.2018.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Л.О. від 06.02.2019 закінчено виконавче провадження № 58033224 на підставі п. 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

У мотивувальній частині вказаної постанови відповідачем зазначено про виконання рішення суду в частині поновлення нарахування пенсії, розмір пенсії складає 4673,50 грн.

Також зазначено, що 06.02.2019 до правоохоронних органів направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2021 у справі № 753/14146/21 задоволено заяву ОСОБА_1 : встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , визначивши датою смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - Україна, м. Харцизьк Донецької області.

21.07.2021 Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво Серія НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21.07.2021 складено актовий запис № 1380.

Оскільки позивач є спадкоємцем, сином померлої ОСОБА_2 , про що зазначено і в рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2021 у справі № 753/14146/21, останній звернувся до суду з даним позовом про скасування постанови про закриття виконавчого провадження № 58033224.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 наведеного Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно пункту 11 частини першої статті 39 Закону N 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

У свою чергу, частиною третьою статті 63 наведеного Закону встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої - другої статті 15 Закону N 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 15 зазначеного Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Як з постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2019, так і з постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2019 у ВП № 58033224 вбачається, що стягувачем у даному виконавчому провадженні була ОСОБА_2 та саме останньою було подано 26.12.2018 заяву до відповідача про примусове виконання судового рішення.

За наведених обставин суд доходить висновку, що саме права ОСОБА_2 могли бути порушені постановою відповідача від 06.02.2019 про закінчення виконавчого провадження ВП № 58033224, а не ОСОБА_1 .

Згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко