Справа № 580/5997/21
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року справа № 580/5997/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Смілянської міської ради Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Смілянської міської ради Черкаської області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати відповідача вирішити питання щодо встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач безпідставно відмовив у встановлені позивачеві статусу особи з інвалідністю, право на який має згідно з законом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову за відсутністю правових і фактичних підстав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

З посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 1) суд встановив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має 2-гу групу інвалідності. Довідкою серії 5ЧК №071269 до акту огляду МСЕК підтверджується, що причиною інвалідності позивача є захворювання, пов`язане з роботами ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

12.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення. Однак, листом від 19.07.2021 №01-2301/07 відповідач повідомив про відсутність підстав для видачі посвідчення, оскільки документи додані до заяви підтверджують участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та встановлення групи інвалідності у зв`язку з тим, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, проте не містять інформації про розпорядчий документ по лінії цивільної оборони щодо залучення підприємства до формування цивільної оборони в Житомирській області на базі Житомирського підприємства «Хімволокно» та розпорядчий документ по підприємству установі про залучення позивача до складу вказаного формування.

Тому позивач звернувся зі вказаним вище позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував установлений у ст.19 Конституції України обов`язок органів державної влади та їх службових і посадових осіб діяти виключно в межах, порядку та спосіб, які визначені законом.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони та інших військових формувань, що стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відносяться до категорії інвалідів війни.

Отже, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, підставою для встановлення статусу інваліда війни є посвідчення громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідка МСЕК та довідка, що підтверджує залучення особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, до складу формування Цивільної оборони, видана органами Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ. Водночас, для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ, окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідно виконати умову щодо прийняття такою особою участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Як вбачається з наданої позивачем копії довідки департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації №01-04/865/371 від 26.04.2013 департамент, як колишній штаб ЦО Київської області, підтвердив, що ОСОБА_1 у період з 12 вересня 1986 року по 30 вересня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування автотранспортної служби ЦО Житомирської області від Коростенського автотранспортного підприємства №11861 і був задіяний до заходів ЦО, які полягали у евакуації населення з району Чорнобильської АЕС.

Названа довідка видана на підставі: положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 р., накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально- технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 №01, від 30.04.1986 №02, від 06.05.1986 № 25, від 19.05.1986 №52 та інші), маршрутний лист, документи і матеріали по ЦО за 1986 рік, які зберігаються в департаменті, інші офіційні документи.

Разом з тим, позивач при зверненні до відповідача належних доказів про його участь у складі формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не надав. Надана позивачем інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи №01-04/865/371 від 26.04.2013 не є доказом участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, оскільки носить інформаційний характер, не підтверджує факт залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони, а наданий зазначеним Департаментом лист від 30.07.2021 №01.1-15/1314 на запит відповідача свідчить про відсутність інформації про залучення до складу формувань цивільної оборони позивача та підприємства, на якому працював позивач.

Таким чином, позивач документально не підтвердив своєї участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони, що є однією з обов`язкових умов для отримання статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Вказана обставина є істотною, оскільки в протилежному випадку статус інваліда війни поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та її наслідків і відповідно, мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Тому відповідач правомірно відмовив позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 241 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана вище правова позиція суду в даній справі відповідає висновкам Верховного суду в справі №279/12162/15-а (адміністративне провадження №К/9901/14487/18), справі №368/1579/14 (адміністративне провадження №К/9901/1873/18), справі №377/797/17 (адміністративне провадження №К/9901/5706/17).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Смілянської міської ради Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя С.М. Гарань