Справа № 580/4187/21
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року справа № 580/4187/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 45204 грн. 80 коп. та витрати зі сплату судового збору в сумі 2270 грн., всього 47474 грн. 80 коп.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 з врахуванням вимог ст. 122 КАС України прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди завдано шкоди майну іншому учаснику ДТП, яка була стягнута з ВЧ НОМЕР_1 за рішенням Харківського апеляційного суду, тому враховуючи, що станом на момент скоєння ДТП відповідач був матеріально відповідальною особою за довірене йому майно, вважає про наявність правових підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідача в порядку регресу на користь позивача.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді водія 3 автомобільного взводу 1 автомобільної роти у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини ПП НОМЕР_2 від 14.09.2016 №194 за водієм, ОСОБА_1 , було закріплено автомобільну техніку УРАЛ 4320 АЦ 5.5, військовий номер НОМЕР_3 . Вказаний транспортний засіб було пере закріплено за відповідачем на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 26.02.2018 №49.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (правонаступник ВЧ НОМЕР_1 ) від 02.01.2018 №1, на підставі розпорядження Начальника Тилу Збройних Сил України, солдата ОСОБА_1 разом зі службовим автомобілем УРАЛ 4320 АЦ 5.5, військовий номер НОМЕР_3 , було відряджено у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_5 (м. Харків) до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових (бойових) завдань.

06.03.2018 солдат ОСОБА_1 виконував завдання щодо підвезення пально-мастильних матеріалів на закріпленому за ним автомобілі УРАЛ 4320 АЦ 5.5, військовий номер НОМЕР_3 та став учасником дорожньо-транспортної пригоди на 622 км автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський, у населеному пункті Харків, за його участі та участі автомобіля FORD Transit, д.н.з НОМЕР_6 , під керуванням гр. ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Форд Транзит, д.н.з НОМЕР_6 отримав механічні пошкодження.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року у справі №623/703/18 відносно ОСОБА_2 закрито провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 (власник автомобіля FORD Transit, д.н.з НОМЕР_6 ) задоволено та стягнуто в солідарному порядку з військової частини НОМЕР_4 та ОСОБА_1 на її користь грошові кошти на відшкодування майнової шкоди в розмірі 40100 грн., витрати за проведення оцінки завданої шкоди в сумі 1400 грн. та сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Додатковим рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 березня 2019 року стягнуто в солідарному порядку з військової частини НОМЕР_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_7 від 28.03.2019 №20-РС солдата ОСОБА_1 , водія 3 автомобільного взводу 1 автомобільної роти, звільнено у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2019 року скасовано в частині солідарного стягнення шкоди з ОСОБА_1 та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

З повідомлень Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області вбачається, що на підставі п. 34 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845, проведено безспірне списання коштів з рахунку позивача № НОМЕР_8 КПКВК 2101020 КЕКВ 2800, а саме: у сумі 704 грн. 80 коп. судового збору; у сумі 40100 грн. відшкодування майнової шкоди; 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1400 грн. витрат на проведення оцінки завданої шкоди. Всього з військової частини стягнуто грошову суму в розмірі 45204 грн. 80 коп.

12 березня 2020 року військовою частиною НОМЕР_7 (правонаступник ВЧ НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 направлено претензію №1 про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої військовій частині НОМЕР_7 на загальну суму 45204 грн. 80 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що частиною 1 статті 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до преамбули Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі Положення №243, чинного на час завдання відповідачем шкоди (дорожньо-транспортної пригоди), відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді.

Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності.

Згідно пунктом 1 Положення №243 воно визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Пунктами 7, 8 Положення №243 передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України. Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Згідно з пунктом 10 Положення №243 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 13 Положення №243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема, умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.

Як свідчать матеріали справи, 06.03.2018 на 622 км автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (район Поворотки) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля FORD Transit, д.н.з НОМЕР_6 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля УРАЛ д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . За наслідками ДТП відносно ОСОБА_2 поліцейським СРПП Ізюмського ВП ст. сержантом поліції Шевченко М.В. складено протокол про адміністративне правопорушення БД №014627 від 06.03.2018, згідно якого ОСОБА_2 06.03.2018 року, керуючи автомобілем FORD Transit, д.н.з НОМЕР_6 , зайняв місце для руху в колоні, внаслідок чого виникло зіткнення з автомобілем УРАЛ д.н. НОМЕР_3 . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткам.

Однак, на переконання суду, 06.03.2018 солдат ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків на закріпленому за ним автомобілі УРАЛ 4320 АЦ 5.5, військовий номер НОМЕР_3 не вчинив умисного пошкодження військового майна, інших умисних протиправних дій, а тому не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди.

31.10.2019 набув чинності Закон України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-ХІ).

За змістом статті 1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Відповідно до положень статті 3 Закону №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Положеннями статті 12 Закон №160-ІХ передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що покладення на ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності у спірному випадку не відповідає вимогам зазначеного Положення №243, оскільки матеріали справи не містять відомостей про вчинення ним умисних протиправних дій, дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину або посилання на наявність інших обставин, за яких настає повна матеріальна відповідальність.

Отже, доводи ВЧ НОМЕР_1 про те, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України військова частина має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 у розмірі всієї суми виплаченого відшкодування, є помилковими, оскільки нормами законодавства встановлено розмір матеріальної відповідальності - не більше місячного грошового забезпечення.

Вказана правова позиція у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 161/175/17.

Таким чином, на переконання суду, у спірних правовідносинах ОСОБА_1 повинен нести саме обмежену матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, а не повну матеріальну відповідальність, тому позовні вимоги про стягнення з нього на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 кошти у загальній сумі 47474 грн. 80 коп., в якості повної матеріальної відповідальності, є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко