Справа № 140/10852/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/10852/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати, як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2005-2019 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити, як учаснику бойових дій, разову грошову допомогу до 5 травня за 2005-2019 роки відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 54785, 35 грн; зобов`язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради виплатити моральну компенсацію у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 визнано неповажними підстави, вказані у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву було залишено без руху та роз`яснено, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали позивач має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші вагомі підстави для поновлення строку, та надавши відповідні докази на їх підтвердження.

Копію ухвали від 06.10.2021 про залишення позовної заяви без руху позивач одержав особисто 08.10.2021, що підтверджується підписом позивача у розписці про отримання документів.

Станом на 25.10.2021 до суду від позивача не надійшло доказів на усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку про те, що позовну заяву належить повернути позивачу, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на викладене, суд зазначає, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Вказана позиція узгоджується з відповідними висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована), тобто, позивач міг звернутися до суду з цим позовом в строк до 30 березня відповідного року, який слідує за роком за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Проте до суду за захистом своїх прав, зокрема щодо нарахування та виплати вказаної допомоги за 2005-2019 роки позивач звернувся лише 24.09.2021, тобто із значним пропуском строку звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України.

Оскільки після отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2005-2019 роки позивач, демонструючи свою необізнаність щодо розміру допомоги, не звернувся в розумний строк до відповідача із заявою про надання йому відповідної інформації щодо належних йому виплат чи з вимогою про доплату недоотриманої суми допомоги, то одержання представником позивача листа відповідача від 03.08.2021 №11.2-8.5/8864/2021 у відповідь на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав щодо виплати у належному розмірі разової грошової допомоги до 5 травня за 2005-2019 роки, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Одночасно з позовною заявою позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що строк звернення до суду з цим позовом був пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку із запровадженням карантину та перебуванням на лікуванні.

Разом з тим, судом визнано неповажними підстави, вказані у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом звернення до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші вагомі підстави для поновлення строку, та надавши відповідні докази на їх підтвердження.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою (вказані висновки щодо застосування норм права в частині застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19).

Згідно із пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Отже, за приписами пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними і такими, що дійсно зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте, на думку суду, саме по собі запровадження на усій території України з 12.03.2020 карантину та перебування позивача у зоні ризику не можна вважати поважною причиною пропуску строку на звернення до суду, запроваджені Урядом України протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 не створювали позивачу перешкод у своєчасному зверненні до суду з цим позовом у встановлений законодавством строк.

Крім того, покликаючись на стан свого здоров`я та проходження лікування як на поважну підставу пропуску строку звернення до суду, позивач до позовної заяви надав медичні довідки про стаціонарне, амбулаторне чи санаторно-курортне лікування, виписки з історії хвороби у період з 2010 по 2019 роки. Однак суд зазначає, що таке лікування протягом 2010 - 2019 р.р. носило не тривалий та епізодичний характер, не позбавляло можливості позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлений законом строк, а тому не могло бути дійсно перешкодою звернення до суду та не є поважною причиною пропуску строків звернення до суду.

За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки у строк, встановлений ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху від 06.10.2021, позивач недоліки позовної заяви не усунув, заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин, які він вважає поважними причинами пропущення строку звернення до суду, не подав, як і доказів на підтвердження цих обставин, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, тому на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169, частини другої статті 123 КАС України позов необхідно повернути позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 171, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії та додані до неї документи повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.М. Димарчук