Справа № 580/4024/19
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 жовтня 2021 року Справа № 580/4024/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Рідзель О.А., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, Управління Пенсійного фонду України у м.Канів та Канівському районі про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі відповідач 1), Управління Пенсійного фонду України у м.Канів та Канівському районі (далі відповідач 2) у якому просить:

визнати протиправним рішення УПФУ в м. Каневі від 01.11.2016 Про припинення виплати пенсії;

зобов`язання відповідача відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення 01.11.2016;

зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість пенсії за віком з моменту її припинення 01.11.2016 до дати звернення в суд 24.06.2019;

допустити до негайного виконання в частині виплати пенсії у межах стягнення за 1 місяць.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.02.2020, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020, позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням її недоліків.

Постановою Верховного Суду від 06.10.2021 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року скасовано, а справу №580/4024/19 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вирішуючи питання можливості відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку продовжити позивачу строк на усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд врахував, що спірне рішення прийняте 01.11.2016. Разом з тим, позов поданий в суд засобами поштового зв`язку 09.12.2019. Тобто, з пропуском встановленого ст.122 КАС України строку звернення в суд після виникнення спірних правовідносин.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення в суд з цим позовом, яке мотивоване тим, що пенсія і заробітна плата мають однакову правову природу, оскільки є джерелом існування особи, а вимогами ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що право на звернення в суд з позовом про стягнення заробітної плати не обмежено будь-яким строком. Крім того, виплата нарахованої пенсії не обмежується будь-яким строком.

Оцінюючи доводи вказаного клопотання, суд зазначає таке.

Посилання у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення в суд встановленим ст.233 КЗпП України правом на звернення суд з позовом про стягнення заробітної плати без обмеження строком є не обґрунтованим, оскільки пенсія і заробітна плата не мають однакової правової природи.

З цього приводу суд звертає увагу, що питання пенсійного забезпечення та виплати заробітної плати є різним за своєю суттю, стосуються різних джерел та врегульовані різними нормативно правовими актами.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про оплату праці заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У свою чергу, на підставі абз.22 ч.1 ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, заробітна плата є гарантійною виплатою роботодавця за виконану роботу, а пенсія державною виплатою у солідарній системі окремим категоріям громадян, а тому не є тотожними поняттями.

Доводи позивача, що позови стосовно пенсії не обмежені строком відповідно до ст.233 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки ця норма закону не регулює питань виплати пенсії.

Пенсія є періодичним платежем, отже про зупинення її виплати позивач знала протягом тривалого часу (починаючи з кінця грудня 2016 року). Доказів досудового вирішення цього спору суду не надано.

Жодних інших належних доказів поважності причин пропуску строку звернення в суд з цим позовом позивач не надала.

У постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №537/2351/16-а та від 15.01.2019 у справі №758/2471/17, що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягають обов`язковому застосуванню судами нижчих інстанцій, Верховний Суд залишив без розгляду подані з пропуском строку позови фізичних осіб про зобов`язання органу Пенсійного фонду поновити та здійснити виплату пенсії.

Суд також враховує висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 відповідно до яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, клопотання позивача про поновлення пропуску звернення в суд з цим позовом є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Ч.6 ст.161 КАС України визначений обов`язок позивача у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на встановлені строки на звернення до суду, позивач має надати відповідно до вимог ч.6 ст.161 КАС України обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку з відповідними доказами на її підтвердження.

Згідно з частинами 1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вищевказані недоліки позовної заяви перешкоджають відкриттю провадження у справі, що має наслідком на підставі ч.1 ст.169 КАС України залишення її без руху.

На підставі ч.2 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки судом виявлено недоліки позову, з метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

Суд врахував, що позивач не надала доказів сплати судового збору та просить звільнити її від такої сплати з огляду на те, що предметом позову є захист соціальних прав щодо виплати пенсії, яка не виплачується з 01.11.2016. На підтвердження цього надано суду копію листа органу Пенсійного фонду від 10.04.2019 №45/О-10.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.8 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивач згідно з даними її паспорту громадянина України 1953 року народження. Згідно з довідкою від 31.03.2016 №7103/000365 вона є внутрішньо переміщеною особою. Оскільки предметом спору є захист соціальних прав позивача, зважаючи на відсутність доказів щодо наявності у неї доходів та її твердження про невиплату їй пенсії за віком, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2-16, 160, 169, 237, 241-246, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у цій справі

2. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення в суд.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі 580/4024/19.

Позивачу надати строк 10 днів з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків позову, шляхом надання суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачу.

Суддя О.А. Рідзель