Справа № 440/11605/21
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
26 жовтня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/11605/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
- визнати дії керівництва Військової частини НОМЕР_1 відносно видання наказу №36-РС від 05 лютого 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "ж", пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з формулюванням "у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем" передчасними, необґрунтованими та без належного виконання вимог законодавства України;
- скасувати наказ №36-РС від 05 лютого 2021 року командира військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на службі у Збройних Силах України на посаді і підрозділі, на якій перебував до звільнення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відшкодувати кошти, вирахувані за обмундирування у розмірі 6536,02 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 сплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього посадового окладу за штатним розкладом з вимушеного прогулу з 05 лютого 2021 року по день ухвалення судом рішення у справі;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 11104,80 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Встановлено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:
- позовної заяви, оформленої відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі, із зазначенням викладу обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 11 104,80 грн., а також копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;
- заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження.
Для усунення недоліків встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про залишення позовної заяви без руху отримано позивачем 12 жовтня 2021 року.
На виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 надано заяву про визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними та адміністративний позов з додатками для суду та відповідача.
Так, позивача, крім іншого, зобов`язано надати до суду позовну заяву із зазначенням викладу обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 11 104,80 грн.
В обгрунтування вищевказаної вимоги позивач зазначає, що за результатами звільнення не отримав грошової допомоги на оздоровлення.
Суд зазначає, що згідно із пунктом 2 Розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Як випливає із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2021 року № 36 Сержанта ОСОБА_1 з 05 лютого 2021 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, із виплатою, зокрема, грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік, у сумі 11 104,80 грн.
При цьому, вищевказаний наказ прийнято на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2021 № 36-РС.
З вищевикладеного випливає, що позивач обгрунтовуючи свої вимоги по невиплаті грошового забезпечення за 2021 рік, у сумі 11 104,80 грн, одночасно, в межах даного позову, просить суд скасувати наказ № 36-РС від 05 лютого 2021 року на підставі якого, прийнято наказ від 05 лютого 2021 року № 36 та вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 11 104,80 грн.
Надаючи оцінку доводам позивача викладеним в заяві про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
В обгрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що у березні 2021 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , по тексту всього позову мова йшла про наказ від 05 лютого 2021 року №36-РС, проте у резолютивній частині позову сталася технічна помилка, не було зазначено останні літери номера наказу - РС. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі №440/1968/21 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог, з якого, за твердженням позивача, він зрозумів, що допустив технічну помилку. Через юридичну необізнаність, позивач не звернув уваги на такі тонкощі протягом усього розгляду справи, та був впевнений у тому, що суд апеляційної інстанції скасує рішення суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду у справі № 440/11605/21 та оцінюючи доводи ОСОБА_1 зазначені у заяві від 18 жовтня 2021 року, суд приходить до наступних висновків.
За змістом частин першої та статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.
Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При визначенні початку строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Вищевказані правові висновки відображені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року при розгляді справи № 9901/141/20.
Як вбачається з наказу військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2021 року №36, сержанта ОСОБА_1 , водія кулеметного взводу механізованого батальйону, ВОС 790037А, звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05 лютого 2021 року №36-РС з військової служби у запас за підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
Згідно інформації наявній в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" ОСОБА_1 04 березня 2021 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про: визнання дій керівництва Військової частини НОМЕР_1 відносно видання наказу №36 від 05 лютого 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пп "ж", п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з формулюванням "у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем" передчасними, необґрунтованими та без належного виконання вимог законодавства України; скасування наказу №36 від 05 лютого 2021 року командира військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на службі у Збройних Силах України на посаді і підрозділі, на якій перебував до звільнення; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 відшкодувати кошти, вирахувані за обмундирування у розмірі 6536,02 грн; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 сплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього посадового окладу за штатним розкладом з вимушеного прогулу з 05 лютого 2021 року по день ухвалення судом рішення у справі; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік в сумі 11104,80 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року по справі № 440/1968/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reestr.court.gov.ua/Review/96898298).
Відмовляючи у задоволенні позову суд у рішенні по справі № 440/1968/21, зокрема, зазначив: "Як слідує з матеріалів справи, позивач у спірному випадку не погоджується зі звільненням його з військової служби за контрактом, посилаючись, при цьому, на протиправність та безпідставність винесення наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2021 №36, та наполягаючи на необхідності скасування вказаного наказу /а.с. 61/.
Разом з тим, суд зазначає, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2021 №36 позивач фактично з військової служби не звільнявся. Цим наказом сержанта ОСОБА_1 , водія кулеметного взводу механізованого батальйону, ВОС 790037А, було лише виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Оржицького РТЦК та СП Полтавської області /а.с. 61/.
Фактично ж звільнення сержанта ОСОБА_1 , водія кулеметного взводу механізованого батальйону, ВОС 790037А, з військової служби у запас за підпунктом «ж» частини п`ятої (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) проведено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 №36-РС /а.с. 62/, на який маються посилання в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2021 №36 та, як наслідок, про існування якого позивачу достеменно відомо.".
Згідно інформації наявній в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", не погоджуючись із рішенням Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/1968/21, ОСОБА_1 оскаржив його до апеляційного суду, подавши 29 червня 2021 року апеляційну скаргу.
Таким чином, 04 березня 2021 року позивач достеменно знав про наказ Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05 лютого 2021 року №36-РС, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
Позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом 23 вересня 2021 року, що підтверджується штампом поштової організації на конверті.
Отже, позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
У свою чергу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року при розгляді справи № 9901/14/21 зазначила, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин: вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.
Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 473/2236/17.
Доводи заяви про поновлення строку звернення до суду зводяться до допущення ОСОБА_1 описки у позовній заяві, за якою було відкрито провадження в іншій адміністративній справі №440/1968/21.
Проте, зазначена позивачем обставина не є об`єктивно непереборною, повністю залежала від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, не пов`язана з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Крім того, не можуть бути об`єктивно непереборними причини для пропуску строку звернення до суду, як оскарження рішення першої інстанції в апеляційному порядку.
При цьому, позивач за весь час розгляду справи № 440/1968/21 не був позбавлений у праві звернутися із позовом про скасування наказу № 36-РС від 05 лютого 2021 року.
Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведена позивачем обставина носить суб`єктивний характер та не є достатньою для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Також пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина п`ята статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Удовіченко