Справа № 420/4054/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4054/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (), Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № та податкову вимогу від 01.12.2020 року №91216-13, прийняті ГУ ДПС в Одеській області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21.03.2020 року ним було отримано податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №, яке винесено на підставі акту перевірки №6712/15-32 від 09.10.2019 року. Водночас, за твердженням ОСОБА_1 , акт перевірки №6712/15-32 від 09.10.2019 року йому не направлявся, чим податковий орган позбавив його права надати відповідні пояснення та заперечення. Також позивач зазначає про дефектність форми податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №, а саме не викреслення зайвих пунктів та не підкреслення відповідних речень, де це передбачено його формою. Крім того, позивач посилається на не розгляд його скарги Державною податковою службою України на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 03.03.2020 року №, що за приписами Податкового кодексу призводить до скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

28.05.2021 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Так податковий орган вказує, що 09.10.2020 року посадовою особою Головного управління ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку з питань дотримання ОСОБА_1 порядку нарахування та сплати єдиного податку.

За результатами камеральної перевірки був складений акт №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року, в якому встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати грошових зобов`язань по єдиному податку на підставі самостійно поданих ОСОБА_1 податкових декларацій платника єдиного податку.

Акт перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, однак із незалежних від відповідача причин, такий акт був повернутий на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання.

В подальшому Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі акту перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було винесено податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9986,18 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було також направлено позивачу засобами поштового зв`язку та отримано останнім, що підтверджується відповідними письмовими доказами.

Щодо посилання позивача на не розгляд ДПС України його скарги від 06.04.2020 року на податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № відповідач зазначив, що рішенням ДПС України від 02.06.2020 року №17932/6/99-00-08-05-04-06 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його скарги. Зазначене рішення також направлялось позивачу засобами поштового зв`язку.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 03.03.2021 року № на суму 9 986,18 грн. та податкова вимога від 01.12.2020 року №91246-13 на суму 10 010,39 грн. є повністю обґрунтованими та не підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

06.07.2021 року ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання було залучено в якості другого відповідача Головне управління ДПС Одеській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

16.09.2021 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

До судового засідання 19.10.2021 року учасники справи не з`явились, надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, наданнями сторонами заяв по суті справи та письмових пояснень, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглядати в подальшому справу в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з, про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців.

З матеріалів інтегрованої картки платника податків судом встановлено, що станом на 01.01.2017 року у ОСОБА_1 рахувалась переплата у сумі 69,08 грн. (а.с. 46-48).

02.02.2017 року позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку № від 02.02.2017 року, у якій самостійно визначено суму єдиного податку за 4 квартал 2016 року у розмірі 10 000,00 грн.(а.с. 95-96).

У зв`язку із несплатою позивачем в граничні терміни податкових зобов`язань з єдиного податку задекларованих ним у декларації № від 02.02.2017 року у нього з урахуванням наявної переплати в розмірі 69,08 грн. виник податковий борг у сумі 9930,92 грн.

Зазначений борг був частково погашений ОСОБА_1 16.05.2017 року та 16.08.2017 року.

При цьому в подальшому при поданні до податкового органу нових податкових декларацій платника єдиного податку та сплати позивачем таких податкових зобов`язань, зазначена сплата, враховуючи календарну черговість, зараховувалась відповідачем в рахунок сплати вже наявної заборгованості, та у позивача відповідно виникав новий борг по строкам сплати 20.05.2017 року, 19.08.2017 року, 19.11.2017 року, 19.02.2018 року, 20.05.2018 року на суму єдиного податку, визначеного платником у податкових деклараціях платника, згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Як було зазначено відповідачем у відзиві та вбачається з інтегрованої картки платника податків, повністю податковий борг був погашений ОСОБА_1 лише 04.07.2018 року (а.с. 51).

09.10.2019 року старшим державним інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичної осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку з питань дотримання ОСОБА_1 порядку нарахування та сплати єдиного податку.

За результатами камеральної перевірки відповідачем був складений акт №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року, в якому встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати грошових зобов`язань по єдиному податку на підставі самостійно поданих ОСОБА_1 податкових декларацій платника єдиного податку (а.с. 34-35).

Акт перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, однак із незалежних від відповідача причин, такий акт був повернутий на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання (а.с. 36).

В подальшому Головним управління ДПС в Одеській області, на підставі акту перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було винесено податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9986,18 грн. (а.с. 37).

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій (а.с.38) до податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №, зазначена заборгованість виникла у позивача на підставі наступних самостійно поданих ОСОБА_1 податкових декларацій платника єдиного податку, а саме:

- № (F01033) від 02.02.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 7 500,00 грн. є 20.02.2017 року, дата фактичної сплати - 16.05.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 86, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 500,00 грн.;

- № (F01033) від 02.02.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 2 430,90 грн. є 20.02.2017 року, дата фактичної сплати - 16.08.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 178, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 486,18 грн.;

- № (F01033) від 04.05.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 2 430,90 грн. є 21.05.2017 року, дата фактичної сплати - 09.11.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 173, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 486,18 грн.;

- №4 (F01033) від 04.05.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 5 069,10 грн. є 21.05.2017 року, дата фактичної сплати - 16.08.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 88, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 013,82 грн.;

- № (F01033) від 25.07.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 5 004,35 грн. є 20.08.2017 року, дата фактичної сплати - 15.02.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 180, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 000,87 грн.

- № (F01033) від 25.07.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 2 495,65 грн. є 20.08.2017 року, дата фактичної сплати - 09.11.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 82, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 499,13 грн.;

- №111653 (F01033) від 02.11.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 5 000,00 грн. є 20.11.2017 року, дата фактичної сплати - 15.02.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 88, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 000,00 грн.;

- №10791 (F01033) від 30.01.2018 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 10 000,00 грн. є 20.02.2018 року, дата фактичної сплати - 11.04.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 51, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 2 000,00 грн.;

- №36034 (F01033) від 24.04.2018 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 10 000,00 грн. є 21.05.2018 року, дата фактичної сплати - 04.07.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 45, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 2 000,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № було направлено позивачу Головним управління ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку та отримано останнім, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39).

01.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №. Зазначена скарга надійшла до податкового органу 06.04.2021 року (а.с. 40-42).

02.06.2020 року Державна податкова служба України рішенням №17932/6/99-00-08-05-04-06 відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його скарги, та податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № залишила без змін (а.с. 43-45).

Зазначене рішення №17932/6/99-00-08-05-04-06 від 02.06.2020 року було направлено позивачу засобами поштового зв`язку, однак повернуто на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання (а.с. 97-98).

Також судом з матеріалів адміністративної справи, а саме з інтегрованої картки платника податків вбачається, що станом на 30 листопада 2020 року в інтегрованій картці платника податків за позивачем рахувалась заборгованість у сумі 10 010,39 грн. (а.с. 65).

На підставі зазначених даних податковим органом було сформовано та направлено позивачу податкову вимогу форми «Ф» від 01.12.2020 року №91246-13 на суму 10 010,39 грн. (а.с. 9).

Не погоджуючись із податковим повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № та податковою вимогою форми «Ф» від 01.12.2020 року №91246-13 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив Головного управління ДПС в Одеській області, інші письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Податковий кодекс України (ПК України - далі) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 ст.20 ПК України встановлено право податкового органу проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 ст. 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Главою 1 розділу XIV ПК України передбачено особливий порядок оподаткування суб`єктів малого підприємництва шляхом сплати єдиного податку. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п. 291.2 ст. 291 ПК України).

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 ПК України.

Так відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно п. 295.1. ст.295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (п. 295.2. ст. 295 ПК України).

У відповідності з п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд зауважує, що позивачем не наведено будь-яких обставин та не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки акту перевірки. Водночас зауваження ОСОБА_1 в адміністративному позові зводяться виключно до порушення відповідачем процедурних положень Податкового кодексу України.

Так відповідно до п.76.2 ст.76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Положеннями п.86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач зазначає про не направлення йому акту перевірки контролюючим органом в передбаченому законом порядку.

Водночас, суд зазначає, що акт перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, однак із незалежних від відповідача причин, такий акт був повернутий на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання.

За таких умов суд критично ставиться до посилання ОСОБА_1 на той факт, що податковим органом було порушено його право на надання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів.

Також суд критично ставиться до посилання позивача на дефектність форми податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №, а саме не заповнення відповідачем деяких граф, та не викреслення зайвих пунктів, де це передбачено його формою, з огляду на наступне.

Так в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №826/11623/16, було висловлено правову позицію, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

При розгляді податкових спорів перевага повинна надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Вказані позивачем недоліки оформлення податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № не можуть бути самостійною підставою для визнання його протиправним за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Суд зауважує, що зі змісту податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № цілком зрозумілі і фактичні, і правові підстави його прийняття, також правильними є числові значення суми грошового зобов`язання.

Не підкреслення відповідачем та не викреслення певних речень, на думку суду, не звільняють позивача від виконання його податкових обов`язків.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача, що податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № підлягає скасуванню через не розгляд ДПС України його скарги на таке рішення.

Так відповідно до статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52-53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення".

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 01.04.2020 року звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №. Зазначена скарга надійшла до податкового органу 06.04.2021 року.

02.06.2020 року Державна податкова служба України із посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» рішенням №17932/6/99-00-08-05-04-06 відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його скарги, та податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № залишила без змін.

Зазначене рішення №17932/6/99-00-08-05-04-06 від 02.06.2020 року було направлено позивачу засобами поштового зв`язку, однак повернуто на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що податковим органом було розглянути скаргу позивача у строки, встановленні законодавством, а тому підставі для скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № з цих підстав також відсутні.

Будь-яких інших підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року № та податкової вимоги від 01.12.2020 року №91216-13, ОСОБА_1 суду не зазначено, а судом не встановлено, а тому суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивача та необхідності відмови у їх задоволенні.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 90, 192-194, 205, 241, 242, 243, 246, 255, 257, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ), Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.