Справа № 400/1785/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1785/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 06.07.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України;

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом комунального підприємства Первомайської міської ради "Комунсервіс" до управління Держпраці у Миколаївській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року комунальне підприємство Первомайської міської ради (далі КП) "Комунсервіс" звернулося до суду з позовом до управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу №МК15369/433/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19 лютого 2021 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що постанова прийнята без врахування всіх обставин справи, оскільки при накладенні штрафу не був врахований той факт, що відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року по справі №484/4567/20, який розглядав адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст. 41 КУпАП директора КП "Комунсервіс", закрив провадження у справі, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору з посиланням на постанову Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №806/2064/18. Укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та наданими виконавцем послугами. Відповідач не повідомив позивача про розгляд справи про накладання штрафу, що позбавило позивача законних прав у наданні додаткових пояснень, доказів.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що при проведенні інспекційного відвідування було встановлено, що позивачем фактично були допущені до роботи працівники без укладання трудового договору відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення ДПС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" №413 від 17 червня 2015 року, тому до нього правомірно застосована штрафна санкція в сумі 250 000 грн. Повідомлення про розгляд справи та накладання штрафу надсилалось позивачу 06 січня 2021 року №16/104 на його адресу та було отримано підприємством.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позов КП Первомайської міської ради "Комунсервіс" (вул. Андрія Антонюка, 42-А, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55207, ідентифікаційний код 31728060) до управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладання штрафу №МК 15369/433/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19 лютого 2021 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) на користь КП "Комунсервіс" (вул. Андрія Антонюка, 42-А, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55207, ідентифікаційний код 31728060) судовий збір у сумі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень), сплачений платіжним дорученням №3453 від 17 березня 2021 року та судовий збір у сумі 1 480,00 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень), сплачений платіжним дорученням №3469 від 29 березня 2021 року.

В апеляційній скарзі Управління Держпраці у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Управління Держпраці у Миколаївській області зазначає, що постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області взагалі не може братися до уваги при розгляді справи про скасування постанови №МК15369/433/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, оскільки, накладення адміністративного штрафу на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення та накладення штрафної санкції на юридичну особу, це є два різні види відповідальності. І при розгляді адміністративного протоколу, суд оцінює саме наявність, чи відсутність вини саме у особи, на яку складений протокол, в цьому випадку саме на підприємство з вини якого, особа працю без оформлення трудових відносин та при цьому у неї відсутні будь які права та гарантії.

У відзиві КП "Комунсервіс" на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги управління Держпраці у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

На підставі наказу начальника управління Держпраці у Миколаївській області №394 від 20 листопада 2020 року та направлення на перевірку №563 було проведено інспекційне відвідування позивача з 23 листопада 2020 року по 04 грудня 2020 року.

Актом інспекційного відвідування №МК15369/433/АВ від 03 грудня 2020 року КП "Комунсервіс" встановлено, що штатним розписом КП "Комунсервіс" від 23 січня 2020 року передбачені: адміністративні посади, обслуговуючий персонал та робітники. До категорії "робітник" відносяться вантажник 14 штатних одиниць, робітник з благоустрою 4 особи.

В ході інспекційного відвідування встановлено, що на підприємстві за посадою "робітник-вантажник", працюють 5 осіб за цивільно-правовими угодами на протязі 2020: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які уклали відповідно договори на виконання робіт з вантажу твердих побутових відходів №6 , №8, №7, №9, №10 від 02 січня 2020 року. Щомісячно складались акти виконаних робіт.

Вищезазначені особи фактично приступили до виконання обов`язків працівників відповідних професій та виконують функціональні обов`язки робітника з благоустрою, вантажника. Праця зазначених осіб за цивільно-правовими угодами не є юридично самостійною, а здійснюється в межах діяльності КП "Комунсервіс" з систематичним виконанням трудових функцій, притаманних саме для професій робітника з благоустрою та вантажника.

Таким чином, в порушення вимог ч.1 ст. 21 КЗпП, ч.ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України №413 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , фактично були допущені до роботи підприємством без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника та повідомлення про прийняття на роботу працівника.

06 січня 2021 року позивачу було надіслано повідомлення про розгляд справи про накладання штрафу у 45-денний строк, починаючи з 06 січня 2021 року шляхом дослідження матеріалів та вирішення питання щодо наявності підстав про накладання штрафу.

Повідомлення було надіслано за адресою позивача та отримано ним 08 січня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

19 лютого 2021 року відповідачем прийнята постанова про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №МК15369/433/АВ/П/ПТ/ТД-ФС в сумі 250 000 (5000х10х5) грн.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року по справі №484/4567/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 директора КП "Комунсервіс" за ч.3 ст. 41 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. У постанові суду зазначено, що головним державним інспектором не надано пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які за його твердженням виконують роботу працівників відповідних професій, а саме робітників вантажників передбачених штатним розписом КП "Комунсервіс".

Ухвалою від 15 червня 2021 року суд витребував у позивача цивільно-правові договори з особами, зазначеними в акті перевірки.

На виконання вимог ухвали позивач надав суду 5 договорів на виконання робіт від 02 січня 2020 року, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника на умовах Договору виконати роботи, передбачені п.2.1 Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. Виконавець виконує на свій страх та ризик наступні роботи: вантаж ТПВ. Виконавець зобов`язується виконувати роботи за усною заявкою Замовником протягом строку дії договору.

У п.4.2 договорів зазначена загальна вартість робіт: у договорі №6 24 556,70 грн., у договорі №8 24 509,53 грн., у договорі №9 17 448,18 грн., у договорі №10 20 796,77 грн., у договорі №7 25 735,95 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, встановлено, що директор позивача, який наділений повноваженнями укладати трудові та цивільного правові договори , не допускав порушення передбаченого ч.3 ст. 41 КпАП, а саме фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 21, 23, 24, 265 КЗпП України, ст.ст. 1, 2, 6, 901, 902, 903, 905 ЦК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

В акті інспекційного відвідування вказано про допуск до роботи 5 працівників без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням, чим порушено вимоги ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України.

З наведеними висновками відповідача суд не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено що між КП "Комунсервіс" та 5 фізичними особами щомісяця укладались договори підряду на виконання робіт вантажником. Згідно вказаних договорів замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати певні послуги або виконати певні роботи.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Аналізуючи наведене, колегія суддів враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

Згідно ст.ст. 1, 2 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до норм ЦК України діє принцип свободи договору.

За приписами ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, відносини, що виникають з цивільно-правового договору про надання послуг, не є тотожними з трудовими правовідносинами, а укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та наданими виконавцем фізичними особами і може обумовлюватися свободою договору, визначеною Цивільним кодексом України. При цьому у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Дана позиція узгоджується з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у постанові у справі №160/5315/19 від 26 травня 2020 року

Так, за визначенням, наведеним у ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст. 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з ч.3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється. Особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право на працю в Україні реалізується переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем.

Одночасно, в окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 ЦК України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі, згідно з вимогами ст. 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямовані на одержання результатів праці, і в разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними, а їх дія припиняється.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 905 ЦК України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовими договорами процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власна праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, договорами про виконання робіт від 02 січня 2020 року передбачено виконання конкретної роботи (п.2.1), визначено конкретний строк виконання робіт (п.9.2), визначено порядок здачі/приймання виконаних робіт (п.4.4., п.4.5.), передбачено умову оплати виконання робіт після їх виконання (п.4.2, п.4.3). Договори про виконання робіт від 02 січня 2020 року не є систематичними та були укладені у зв`язку з одноразовою потребою виконання роботи на конкретному об`єкті.

Колегія суддів зазначає, що за обставинами справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості, що громадяни підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Досліджуючи та аналізуючи умови зазначених цивільно-правових угод, колегія суддів встановлено, що їх предметом є надання послуг (завантажувати сміття з контейнерів у транспорт, відвозити сміття на сміттєзвалище), тобто є кінцевий результат праці, праця за цим договором є юридично самостійною, і не здійснюється у межах господарської діяльності позивача із систематичним виконанням трудових функцій. Зокрема, у цивільно-правовій угоді визначено перелік завдань роботи, послуг, її види, розмір оплати тощо.

Також, колегія суддів зазначає, що виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу, відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча й може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу та виконує її на власний ризик, працівника не зараховують до штату установи (організації), не вносять запису до трудової книжки та не видають розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що в цивільно-правових угодах, укладених між КП "Комунсервіс" та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 визначений чіткий обсяг виконання робіт та строк їх виконання, що спростовує доводи відповідача, викладені в акті перевірки.

Таким чином, суд вважає, що цивільно-правові угоди (договори підряду) не мають ознак трудового характеру.

Враховуючи, що матеріалами справи не доведено факт допуску позивачем до роботи без укладення трудового договору, відтак висновки відповідача, наведені в акті інспекційного відвідування №МК15369/433/АВ від 03 грудня 2020 року щодо порушень законодавства про працю, суд вважає такими, що побудовані на припущеннях та не підтверджені належними й допустимими доказами.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано (у відповідності до вимог ст. 78 КАС України) обставини, встановлені у постанові Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2021 року по справі №484/4567/20, згідно яких встановлено відсутність складу правопорушення щодо фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №813/3750/16.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, порушення позивачем ст. 24 КЗпП України, а саме: факту допуску громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудового договору.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу №МК15369/433/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19 лютого 2021 року про накладення на КП "Комунсервіс" штрафу у сумі 250 000 грн.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Держпраці у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.