Справа № 340/4642/21
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м.Кропивницький Справа № 340/4642/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (вул. Перспективна, 32а, м.Олександрія, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28000, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (вул. Тараса Карпи, 84, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про скасування припису щодо усунення порушень виявлених під час здійснення заходу державного нагляду,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить скасувати припис №153 від 19 травня 2021 року Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем проведено позаплановий захід щодо перевірки інформації споживача ОСОБА_1 про порушення її законних прав, як споживача послуг з опалення місць загального користування.

За результатами позапланового заходу складено акт №46 від 19.05.2021р. та припис №153 від 19.05.2021р., яким зобов`язано усунути порушення вимог ч. 4 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», шляхом приведення у відповідність стан нарахування по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у базі обліку споживачів підприємств та привести у відповідність до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори між ОСББ та споживачами.

Не погоджуючись з приписом позивач вказує, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Щодо відсутності договору на постачання теплової енергії між ОСОБА_1 та позивачем останній зазначає, що такий договір був укладений 15.07.2006р. та є чинним по теперішній час, і навіть, на переконання позивача, якщо такий договір не був укладений, а відповідна послуга надавалась, то застосовуються норми ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ухвалою суду від 12.08.2021р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору (а.с.17).

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 26.08.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 22.09.2021р. (а.с.25).

Не погоджуючись з позовом, відповідачем 13.09.2021р. подано відзив на позов, яким вказується, що позивач в порушення вимог ч. 4 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснюється нарахування гр. ОСОБА_1 плати за опалення місць загального користування, без укладення відповідного договору, а договір від 15.07.2006р. укладений між позивачем та 15.07.2006р. не містить умови про необхідність здійснювати оплату за опалення місць загального користування (а.с.34-43).

22.09.2021р. позивачем надано відповідь на відзив, якою, на переконання позивача, спростовуються доводи наведені у відзиві на позов (а.с.61-63).

22.09.2021р. в судовому засідання оголошено перерву до 12.10.2021р. (а.с.78).

12.10.2021р. перерву в судовому засіданні продовжено до 26.10.2021р. (а.с.93).

22.10.2021р. позивачем та 26.10.2021р. відповідачем подано заяви про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2021р. мешканці будинку по АДРЕСА_1 , в т.ч. і гр. ОСОБА_1 (кв. НОМЕР_2 ), звернулись до Комітету з питань енергетики та житлово-комунальних послуг Кучеренко Олексія Юрійовича, з приводу правомірності нарахування плати за опалення місць загального користування, власниками квартир в яких встановлено автономне опалення (а.с.46).

Народний депутат України Кучеренко О.Ю. вказане звернення направив для розгляду за належністю до Держпродспоживслужби України (а.с.45).

Наказом відповідача від 06.05.2021р. №849 «Про здійснення позапланового заходу», доручено здійснити перевірку КП «Теплокомуненерго» з питань викладених у зверненні ОСОБА_1 (а.с.47).

На підставі направлення №758 від 07.05.2021р. посадові особи відповідача в період з 13.05.2021р. по 19.05.2021р. здійснити позапланову перевірку позивача, результати якої оформлені актом від 19.05.2021р. №46 (а.с.48-51).

В ході перевірки встановлено, що договори, які укладені між позивачем та споживачами комунальних послуг не дають підстав для нарахування плати за опалення місць загального користування, без укладення відповідного договору.

На підставі акту перевірки відповідачем видано припис щодо усунення порушень виявлених під час здійснення заходу державного нагляду від 19.05.2021р. №152, яким зобов`язано позивача усунути порушення вимог ч. 4 ст. 7 та п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», шляхом приведення у відповідність стан нарахування по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у базі обліку споживачів підприємств та привести у відповідність до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори між ОСББ та споживачами (а.с.52).

Не погодившись з вказаним приписом позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між гр. ОСОБА_1 (кв. НОМЕР_2 ) та позивачем 15.07.2006р. був укладений договір №093186 про постачання теплової енергії для централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с.53,54).

Відповідно до акту від 05.09.2019р. складеного комісією ОСББ «ОФДП-2» зафіксовано відключення від системи централізованого палення опалювальних приладів, в т.ч. і квартири гр. ОСОБА_1 (кв. НОМЕР_2 ) (а.с.55).

У зв`язку з відключення від системи централізованого палення опалювальних приладів в квартирі гр. ОСОБА_1 останній з листопада 2019р. здійснювалось нарахування плати за опалення місць загального користування (а.с.56).

Відповідно до протоколу №2 загальних зборів ОСББ «ОФДП-2» від 28.10.2019р. прийнято рішення укласти з КП «Теплокомуненерго» індивідуальні договори з обслуговування теплових внутрішньо-будинкових мереж (а.с.11-13).

Станом на дату проведення позапланової перевірки позивача вказані договори не укладено.

З наявних у справі доказів вбачається, що між позивачем та гр. ОСОБА_1 виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року №630 (далі - Правила), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу).

У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31).

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України 5 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 28 Правил споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, визначено, що місця загального користування (далі - МЗК) - місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень; опалювані МЗК та допоміжні приміщення - місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря (пункт 2 розділу І Методики).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Методики обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається на підставі показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді) або приладів-розподілювачів теплової енергії у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Верховний Суд у своїй постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 зазначив, що співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Крім того, суд враховує, що відповідачем по справі та гр. ОСОБА_1 не заперечується та не спростовується факт надання позивачем послуг з централізованого опалення місць загального користування, не ставиться під сумнів їх вартість, а лише констатується відсутність відповідного договору укладеного між позивачем та гр. ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вже встановлено судом відсутність такого договору не звільняє співвласника квартири в багатоквартирному будинку від оплати послуг з опалення місць загального користування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, оскаржуваний припис прийнято протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. (а.с.1), який належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис №153 від 19 травня 2021 року Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області.

Стягнути на користь КП «Теплокомуненерго» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області () витрати п сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник