Справа № 580/2892/21
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року справа № 580/2892/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Цаплі І.Ю.,

представника відповідачів Цибаня В.І. (згідно з довіреностями),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про скасування рішень, поновлення на посаді та стягнення коштів,

встановив:

12 травня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, далі відповідач 1), Черкаської обласної прокуратури (бульв. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, далі відповідач 2), в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19.02.2021 №16 Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою;

2) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 2 від 12.03.2021 №79к, яким позивача звільнено з посади начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Черкаської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру з 15.03.2021;

3) поновити позивача в органах прокуратури на посаді начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Черкаської області або на рівнозначній посаді в Уманській окружній прокуратурі Черкаської області;

4) стягнути з відповідача 2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

5) стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом керівника Черкаської обласної прокуратури від 12.03.2021 №79к з 15.03.2021 позивача звільнено з посади начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Черкаської області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 закону України Про прокуратуру на підставі рішення кадрової комісії № 14 від 19.02.2021 № 16, відповідно до якого позивач неуспішно пройшов атестацію, оскільки комісією зафіксовано факт неявки 04.02.2021 позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте не у спосіб, що визначений законодавством, з порушенням засад добровільності та розсудливості, публічності, прозорості, з порушенням права позивача на особисту присутність та на ефективний засіб юридичного захисту.

Окрім того, позивач звертає увагу, що кадрова комісія для проведення атестації прокурорів місцевих прокуратур мала бути утворена у відповідній обласній прокуратурі, як це передбачено у п.п. 7 п. 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ в даному випадку Черкаській обласній прокуратурі. Натомість у Черкаській обласній прокуратурі відповідна кадрова комісія утворена не була та процедуру атестації позивача така комісія не здійснювала.

Крім того зазначив, що при прийнятті наказу про звільнення порушений принцип юридичної визначеності, оскільки згідно наказу позивач звільнена з органів прокуратури на підставі пункту 9 статті 51 Закону України Про прокуратуру, який передбачає звільнення у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, проте конкретна підстава звільнення у наказі не вказана; у наказі про звільнення без достатніх підстав застосовано норми підпункту 2 пункту 19 розділу 11 Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-1Х, оскільки вони не відповідають критеріям «якості закону».

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

04.06.2021 Черкаська обласна прокуратура подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Обгрунтовуючи свою позицію зазначила, що законодавець ввів у дію чітко та однозначно визначену процедуру реформування органів прокуратури, зазначивши, які дії мають вчинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно визначив умову продовження служби успішне проходження атестації. Враховуючи надходження до Черкаської обласної прокуратури з Офісу Генерального прокурора листа від 05.03.2021 №07/1/1-599вих.21 та рішенням кадрової комісії №14 від 19.02.2021 №16, про неуспішне проходження атестації позивачем, у прокурора Черкаської області виник прямо передбачений законом обов`язок звільнити позивача із займаної посади.

15.06.2021 від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити. Обгрунтовуючи свою позицію Офіс Генерального прокурора стверджує, що позивач не з`явився на складання іспиту, що зафіксовано в протоколі засідання 14 кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 04.02.2021 №1 та додатку 3 до цього протоколу. Факт відсутності позивача на іспиті також відображено у відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора, яку підписано головою та секретарем кадрової комісії. Враховуючи положення пункту 11 розділу І Порядку №221 кадрова комісія прийняла рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

22.06.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзиви відповідачів, в яких просить позов задовольнити повністю.

Позивач належним чином повідомлений в судове засідання не прибув.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши представника відповідачів, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , з 01.11.2001 працював в органах прокуратури, а з грудня 2015 року по березень 2021 року займав посаду начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури.

Позивачем на виконання пункту 10 Порядку проходження прокурорами атестації № 221 Генеральному прокурору 09.10.2019 подано заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Згідно з графіком складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, затвердженого рішенням 13 та 14 кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 28.01.2021, дата іспиту позивача визначена 04.02.2021 та його включено до групи 2.

Позивач на складання іспиту не з`явився, що зафіксовано в протоколі засідання 14 кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 04.02.2021 №1 та додатку 3 до цього протоколу. Факт відсутності позивача на іспиті також відображено у відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора, яку підписано головою та секретарем кадрової комісії.

19.02.2021 Кадрова комісія №14 винесла рішення №16, згідно з яким зазначено, що позивач неуспішно пройшов атестацію, оскільки комісією зафіксовано факт неявки 04.02.2021 позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

12.03.2021 наказом керівника Черкаської обласної прокуратури № 79к від 12.03.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури з 15.03.2021 на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Підстава: рішення кадрової комісії №14 від 19.02.2021 №16.

Не погоджуючись з даним наказом та рішенням Кадрової комісії позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. ст. 38, 43 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Положеннями підпунктів 7, 8 п. 22 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №113-IX від 19 вересня 2019 року (далі Закон №113-IX) визначено, що тимчасово, до 01.09.2021 в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення в тому числі проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури відповідно до цього розділу.

При цьому саме Генерального прокурора наділено правом визначати перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора.

За змістом положень п. п. 9, 11 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX атестація здійснюється кадровими комісіями згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Порядок проходження прокурорами атестації затверджено наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (далі Порядок № 221).

Відповідно до п. 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Згідно з п. п. 2, 4 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями, перелік і склад яких визначаються наказами Генерального прокурора.

Порядок роботи кадрових комісій, які здійснюють свої повноваження на підставі п. 11, пп. 7 п. 22 розділу II Закону № 113-ІХ, затверджено наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233.

Згідно пункту 2 Порядку № 233 Комісії забезпечують:

- проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур;

- здійснення добору на посади прокурорів;

- розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Під час своєї діяльності комісії здійснюють повноваження, визначені Законом України Про прокуратуру, розділом II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, цим Порядком та іншими нормативними актами.

Згідно з п. 3 Порядку № 233 для здійснення повноважень, передбачених абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, утворюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

Наказом Генерального прокурора від 17.11.2020 №546 створено 14 кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) у такому складі: голова комісії Коваленко А.О., члени комісії Кононова В.В., Гузир Д.В., Гришин С., Пивоваров В., Салова Е.

Наказом Генерального прокурора від 17.11.2020 №561 внесено зміни до наказу Генерального прокурора від 17.11.2020 №546.

Суд звертає увагу, що позивач до початку проведення тестування не висловлював свою незгоду з формуванням вказаної комісії та підбором її членів. Позивачем не оскаржено наказ про створення комісії.

За приписами статті 222 КЗпП України, особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, регламентує Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена статтею 16 Закону України Про прокуратуру, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з частиною третьою статті 16 цього Закону, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

З 25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №113-IX (далі-Закон №113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Прийняття вказаного Закону спрямовано на запровадження першочергових і тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навивки, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури. Основною метою законопроекту є створення передумов для побудови системи прокуратури, діяльність якої базується на засадах ефективності, професійності, незалежності та відповідальності.

Так, підпунктами 1, 2 пункту 1 розділу І Закону №113-ІХ внесено зміни до Кодексу законів про працю України, зокрема визначено:

1) статтю 32 доповнити частиною п`ятою такого змісту:

Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус;

2) статтю 40 доповнити частиною п`ятою такого змісту:

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

З дня набрання чинності цим Законом згідно з пунктом 6 вказаного розділу ІІ Закону №113-IX усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з п.8 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX положення щодо проходження прокурорами атестації, передбачені цим розділом, не поширюються на:

1) Генерального прокурора, а також прокурорів, яких після набрання чинності цим Законом призначено на адміністративні посади, передбачені пунктами 1 - 15 частини першої статті 39 Закону України Про прокуратуру;

2) осіб, які призначаються за результатами добору на посаду прокурора відповідно до пункту 20 цього розділу;

3) керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, його першого заступника, заступника, керівників підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, їх заступників, прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, які займають свої посади станом на день набрання чинності цим Законом. Такі прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури переводяться на аналогічні посади до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора;

4) осіб, яких призначено на посади першого заступника, заступника Генерального прокурора у період з 30 серпня 2019 року.

Оскільки позивач призначений на посаду до часу набрання чинності вказаним Законом, суд зазначає, що єдиною умовою для переведення його на посаду прокурора в обласну прокуратуру є успішне проходження ним атестації.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Пунктом 10 вказаного розділу Закону визначено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

На виконання вимог Закону №113-ІХ, наказом Генерального прокурора України №221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Відповідно до пункту 9 Порядку №221 атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, вказана у пункті 9 Розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно) (п. 10 Порядку № 221).

Разом з тим, пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Позивачем на виконання пункту 10 Порядку проходження прокурорами атестації № 221 Генеральному прокурору 09.10.2019 подано заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Згідно з графіком складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, затвердженого рішенням 13 та 14 кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 28.01.2021, дата іспиту позивача визначена 04.02.2021 та його включено до групи 2.

Позивач на складання іспиту не з`явився, що зафіксовано в протоколі засідання 14 кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 04.02.2021 №1 та додатку 3 до цього протоколу. Факт відсутності позивача на іспиті також відображено у відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора, яку підписано головою та секретарем кадрової комісії.

19.02.2021 Кадрова комісія №14 винесла рішення №16, згідно з яким зазначено, що позивач неуспішно пройшов атестацію, оскільки комісією зафіксовано факт неявки 04.02.2021 позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Посилання позивача на те, що пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України Про прокуратуру передбачає підставу звільнення прокурора з посади: реорганізація, ліквідація органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, однак, жодна з передбачених згаданою нормою подій, не мала місця, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, частиною 3 статті 16 у редакції Закону України Про прокуратуру, яка діяла до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, було передбачено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом. Після набрання чинності Законом №113-ІХ займенник цим було вилучено з тексту норми, чим розширено коло законів, якими передбачено порядок звільнення прокурорів, що не враховано судами при ухваленні оскаржуваних рішень. Отже, порядок звільнення прокурорів, який передбачено п. 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ, відповідає положенням Закону України Про прокуратуру.

Зазначені норми Законів є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами.

З пункту 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ вбачається, що для звільнення в порядку атестації настання жодної з умов, передбачених в пункті 9 частини 1 статті 51 Закону №1697 (реорганізація, ліквідація, скорочення кількості прокурорів), не є обов`язковим. Застосування цієї підстави для звільнення має відбутися за умови настання одного з юридичних фактів, зазначених в п. 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ. Наявність юридичного факту реорганізації чи ліквідації органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів має значення у випадку звільнення прокурорів в загальному порядку, передбаченому статтею 60 Закону №1697 (до 01 вересня 2021 року такий порядок має визначати Генеральний прокурор на підставі пп. 10, п. 22 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ).

Таким чином, пунктом 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ встановлено особливий порядок звільнення прокурорів на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697.

Отже, юридичним фактом, що зумовлює звільнення на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України Про прокуратуру, у даному випадку, є не завершення процесу ліквідації чи реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Суд наголошує, що норми Закону №1697-VII та Закону №113-ІХ, які визначають умови і підстави звільнення прокурора з посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі КЗпП України. Разом з цим, положення Закону №113-ІХ на день ухвалення рішення у вказаній справі є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку, не визнавались.

З огляду на викладене, рішення 14 кадрової комісії №16 від 19.02.2021 про неуспішне проходження прокурором атестації прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки комісією зафіксовано факт неявки 04.02.2021 позивача для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Оскільки юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини другої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", є рішення 14 кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування наказу керівника Черкаської обласної прокуратури №79к від 12.03.2021 про звільнення позивача з посади начальника Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури Черкаської області.

Вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку є похідними, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

Під час розгляду справи суд враховує інші обґрунтування необхідності задоволення позовних вимог, однак зазначає, що встановлені судом обставини та наведені норми законодавства є достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 14, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 371 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.10.2021.

Суддя В.П. Тимошенко