Справа № 200/9069/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 р. Справа№200/9069/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку) надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби: з листопад грудень (включно) 2015 року, січень грудень (включно) 2016 року, січень листопада (включно) 2017 року;

- зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження служби, а саме за періоди: листопад грудень (включно) 2015 року, січень грудень (включно) 2016 року, січень листопада (включно) 2017 року;

- зобов`язання надати позивачу довідку з помісячним розрахунком індексації за період: з листопад грудень (включно) 2015 року, січень грудень (включно) 2016 року, січень листопада (включно) 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у з 7 листопада 2015 року по 4 січня 2018 року проходив службу в Управлінні патрульної поліції у Донецькій області. Законом України Про Національну поліцію та Законом України Про індексацію грошових доходів населення передбачено нарахування та виплата індексації грошових доходів, проте відповідачем індексацію грошових доходів позивача з листопада 2015 року по січень 2018 року не нараховано та не виплачено, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов у якому вказав, що Порядок проведення індексації доходів населення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, пунктом 2 вказаного Порядку визначено які саме доходи підлягають індексації, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців. Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення внесені зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом поліцейських, таким чином грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації з листопада 2017 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

8 жовтня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якому висловлено незгоду з твердженнями відповідача щодо відсутності підстав для проведення індексації з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Ухвалою від 26 липня 2021року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого 30 листопада 2000 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області.

У період з 7 листопада 2015 року до 3 серпня 2018 року позивач проходив службу в Національній поліції України. Наказом ГУНП в Донецькій області від 3 серпня 2018 року №319 о/с позивач звільнений зі служби в Національній поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» з посади інспектора сектору превенції Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у званні «старший лейтенант поліції», що підтверджується довідкою відповідача від 9 вересня 2021 року №3364/14/02-2021, наказом від 7 листопада 2015 року №51 о/с, №319 о/с від 3 серпня 2018 року.

30 квітня 2015 року позивачу надано статус учасника бойових дій, що підтверджується рішенням №2/І/ХХХІV/260 від 30 квітня 2015 року.

7 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою про виплату грошового забезпечення, зокрема про проведення індексації грошового забезпечення з листопада 2015 року по листопад 2017 року.

Листом від 24 червня 2021 року №Я-105/26/02-2021 повідомлено про відсутність підстав проведення індексації грошового забезпечення за вказаний період, оскільки Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, не передбачено проведення індексації грошового забезпечення поліцейських.

Згідно з довідкою управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області №1283 від 15 вересня 2021 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року не проводилася, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення внесені зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом поліцейських і таким чином грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації з листопада 2017 року.

Індексація грошового забезпечення позивача нарахована та виплачена в грудні 2017 року в сумі 373,85 грн., що підтверджується довідкою від 15 вересня 2021 року №1281.

Не погодившись з не нарахуванням та невиплатою індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Положеннями Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон № 580) встановлено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України (п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України Про Національну поліцію) .

Згідно частин 1, 2 та 5 статті 94 Закону України Про Національну поліцію, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Приписами статті 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Положеннями статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно частини 2 статті 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, з метою реалізації цих положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Порядок № 1078 визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку № 1078).

Так, пунктом 6 Порядку № 1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 1 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, після слова військовослужбовців доповнено словом поліцейських, є неприйнятними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України Про Національну поліцію та Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбаченого Законом України Про Національну поліцію та Законом України Про індексацію грошових доходів населення порушено, воно підлягає відновленню в судовому порядку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачеві протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі № 823/2249/18, які відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Оскільки під час розгляду справи встановлено, що за листопад 2017 року нарахована та здійснена виплата індексації грошового забезпечення позивача, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати позивачу довідку з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення за спірний період суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як убачається з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача щодо надання довідки з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення. Зазначене свідчить про відсутність порушеного права позивача щодо неотримання такої інформації. При цьому такий розрахунок буде зроблено відповідачем на виконання рішення суду у цій справі.

Оскільки, згідно вимог статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки порушені права, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати позивачу довідку з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення за спірний період задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Оскільки відповідно до положень Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, б.86, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені статтею 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв