Справа № 520/6237/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 р.Справа № 520/6237/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.06.21 року по справі № 520/6237/21

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківської області

третя особа Вища рада правосуддя

про стягнення невиплаченої суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області, (61001, м. Харків, пл. Героїв Небесної Сотні, б. 36) на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) невиплачену суддівську винагороду за період від 19 жовтня 2019 року по 01 травня 2021 року в сумі 1108590 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду залишено без задоволення позов.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 указом Президента України від 23.08.2012 р. № 484/2012 "Про призначення суддів" був призначений на посаду судді Зачепилівського районного суду Харківської області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 26 квітня 2018 року № 562/ко-18 комісія встановила, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 отримав менше 50 відсотків від максимально можливого балу за виконання практичного завдання, а отже, не склав іспиту і не може бути допущеним до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді "Дослідження досьє та проведення співбесіди", та дійшла висновку, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді за критерієм професійної компетентності, у зв`язку з чим рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 року позивача звільнено з посади судді.

Відповідно до наказу голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року №02.03-106 ОСОБА_1 відраховано зі штату Зачепилівського районного суду Харківської області 18 жовтня 2019 року з посади судді у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України" від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про відпустки" позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року тривалістю 28 календарних днів, невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року тривалістю 19 календарних днів, невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 01.10.2019 року по 18.10.2019 року тривалістю 2 календарних дні.

Згідно розрахункового листа за 2019 рік ОСОБА_1 розрахунок після звільнення з останнім виконано в повній мірі.

Позивач вважає, що фактично повний текст рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 про його звільнення з посади судді на цей час не є оприлюдненим у встановленому законом порядку на офіційному сайті Вищої ради правосуддя унаслідок відсутності сайту Вищої ради правосуддя, який мав би статус офіційного відповідно до положень чинного законодавства України.

Так, рішення про звільнення ОСОБА_1 опубліковано на сайті Вищої ради правосуддя за посиланням: htips://hcj.gov.ua

На думку позивача, зазначений сайт не є офіційним джерелом інформації і повний текст рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 про звільнення позивача з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області не є офіційно опублікованим на офіційному сайті Вищої ради правосуддя, а відтак, не міг бути прийнятим відповідачем до виконання внаслідок його офіційного опублікування.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що сума невиплаченої відповідно до закону суддівської винагороди складає 1108590 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що припинення виплати суддівської винагороди позивачу було здійснено відповідачем протиправно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 21, 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно із ч.1 ст. 112 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" загальні умови звільнення судді з посади, суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Водночас згідно з пунктом 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" положення цього Закону застосовуються з урахуванням норм розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України встановлено, шо відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Згідно з п. 20 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", оцінюється колегіями Комісії в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до абз.2 п.20 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 131 Конституції в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначає Закон України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (далі - Закон № 1798-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII одним із повноважень ВРП визначено ухвалення рішень про звільнення судді з посади.

Згідно пункту 1 статті 125 Закону України "Про судоустрій і статус суддів України" припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, звільнення позивача з посади було здійснено на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2019 року №2484/0/15-19 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі пп.4 п. 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України.

Зазначене рішення було оприлюднено на сайті Вищої ради правосуддя.

Сайт Вищої ради правосуддя функціонує на підставі Порядку оприлюднення інформації на офіційних інтернет - ресурсах Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 28.05.2020 №1606/0/15-20, що розміщено за посиланням: https://hcj.gov.ua/doc/doc/3105.

В подальшому, відповідно до наказу голови Зачепилівського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року №02.03-106 позивача відраховано зі штату Зачепилівського районного суду Харківської області 18 жовтня 2019 року з посади судді у зв`язку з рішенням Вищої Ради правосуддя "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України" від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19.

Відповідно до п.10 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Отже, з огляду на зазначене, наказом голови Зачепилівського районного суду Харківської області припинено здійснення виплат позивачу з 17 вересня 2019 року у зв`язку з фактичним припиненням здійснення правосуддя суддею ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням на підставі рішення Вищої Ради правосуддя № 2484/0/15-19 від 17.09.2019.

Доказів скасування або оскарження рішення Вищої ради правосуддя №2484/0/15-19 від 17.09.2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України", на підставі якого було видано наказ №02.03-106 від 15.10.2019 року, до суду надано не було.

Доводи позивача стосовно того, що сайт Вищої ради правосуддя не є офіційним ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, з викладеного слідує, що відповідачем не було допущено порушення норм чинного законодавства України та здійснено всі виплати позивачу при звільненні в повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин, судова колегія погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 року по справі № 520/6237/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк

Повний текст постанови складено 27.10.2021 року