Справа № 540/2238/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2238/21

Категорія 111031101Головуючий у суді І інстанції: Попов В.Ф. час і місце ухвалення: 13:12, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДПСОперчук О.О. (витяг)
представник позивачаКамчатний А.В. (ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, мотивуючи його тим, що починаючи з 17.06.2016 р., Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області приймались щорічно рішення про встановлення місцевих податків і зборів, якими було встановлено податки на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. 16.09.2020 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду всі рішення Новомиколаївської сільської ради про встановлення місцевих податків та зборів визнано незаконними та такими, що втратили чинність. Позивач вважає, що податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню, оскільки підставами для їх винесення були рішення, які визнані судом незаконними.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 18.02.2020 року: 1) № 0-2119 про стягнення 1195,70 грн. за 2016 рік; 2) № 0-2119 про стягнення 9996 грн. за 2017 рік; 3) № 0-2119 про стягнення 11629,72 грн. за 2018 рік; 4) № 0-2119 про стягнення 13035,41 грн. за 2019 рік; від 26 березня 2020 року: 1) № 0-2119 про стягнення 597,36 грн. за 2016 рік; 2) № 0-2119 про стягнення 5161,60 грн. за 2017 рік; 3) № 0-2119 про стягнення 4841,76 грн. за 2018 рік.; від 30 березня 2020 року № 0-2119 про стягнення 5426,99 грн. за 2019 рік.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що єдиною підставою скасування вищевказаних податкових повідомлень - рішень, яка зазначена у позовній заяві є посилання позивача на ту обставину, що рішенням Херсонського ОАС від 16.09.2020р. по справі №540/1167/20 було визнано незаконними та такими, що втратили чинність рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, якими було встановлено ставки податку. Однак, вказане рішення вступило в законну силу 05.01.2021 року, тобто станом на дату прийняття оскаржуваних ППР та за весь період нарахування такі рішення були чинними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2015 року Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області на позачерговій шістдесят шостій сесії шостого скликання прийнято рішення № 360 "Про встановлення місцевих податків".

29.01.2016 року Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області на позачерговій п`ятій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 38 "Про встановлення місцевих податків і зборів".

17.06.2016 року Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області на позачерговій одинадцятій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 70 "Про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік".

23.02.2018 року Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області на позачерговій тридцять другій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 191 "Про встановлення місцевих податків і зборів на 2018 рік".

13.06.2018 року Новомиколаївською сільською радою Скадовського району Херсонської області на позачерговій тридцять четвертій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 206 "Про встановлення місцевих податків і зборів на 2019 рік".

01.10.2019 року Новомиколаївська с/р у зв`язку з несплатою суб`єктами підприємницької діяльності податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки направила до ГУ ДФС у Херсонській області направила листа про необхідність проведення звірки та здійснити нарахування податку на нерухоме майно. Додано рішення сесії від 13.06.2018 року № 206 про місцеві податки та збори на 2019 рік.

ГУ ДПС у Херсонській області 18.02.2020 р., 26 березня 2020 р., 30 березня 2020 року, провівши звірки та враховуючи рішення Новомиколаївської сільської ради про встановлення місцевих податків та зборів прийняло ППР про нарахування ФОП ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки які є предметом оскарження у цій справі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року у справі №540/1167/20 визнано незаконними та такими, що втратили чинність рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206 про встановлення місцевих податків і зборів.

Суд, приймаючи рішення у справі №540/1167/20 зазначив, що Новомиколаївською сільською радою було порушено процедуру та порядок оприлюднення регуляторного акту, що порушує права та охоронювані інтереси осіб та є підставою для визнання такого акта протиправним та нечинним.

Вказане рішення суду вступило в законну силу 05.01.2021 року.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Херсонській області від 18 лютого 2020 р., від 26 березня 2020 р. та від 30 березня 2020 р. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що ставки податку на нерухомість Новомиколаївською сільської ради фактично невстановлені в порядку та у спосіб визначений законом.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно пп.266.2.1 п.266.1 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно статті 265 ПК України (у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII, що діє з 01 січня 2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Пунктом п.10.3 ст.10 ПК України передбачено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Відповідно до положень п.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п.8.3 ст.8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Наведене відповідає вимогам п.10.2 ст.10 ПК України, згідно з яким саме місцеві ради обов`язково установлюють податок на майно, а також кореспондує положенням п.24 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та ст.143 Конституції України.

Рішенням суду у справі №540/1167/20 встановлено, що Новомиколаївською сільською радою було порушено процедуру та порядок оприлюднення регуляторного акту про встановлення ставок місцевих податків і вони визнанні нечинними, то відповідно такі ставки податку не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, що на думку суду звільняє позивачку від виконання обов`язку по його сплаті.

Тобто, ставки податку на нерухомість Новомиколаївською сільською радою фактично невстановлені в порядку та у спосіб визначений законом.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3, пп.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України визначено, що: рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом; до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду; офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно з ч.11 ст.59 цього Закону, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення. Лише офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті. Такі акти про встановлення місцевих податків та зборів підлягають до застосування лише в разі набрання ними чинності.

Отже, безпідставними є доводи апелянта про те, що на момент прийняття спірних ППР від 18 лютого 2020 р., від 26 березня 2020 р. та від 30 березня 2020 р. рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області були чинними і підлягали застосуванню.

Також, Верховний Суд КАС у постанові від 18.12.2018 р. по справі N 821/1619/16 (касаційне провадження N К/9901/41443/18) зазначив, що наявність у Податковому кодексі України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) норм, які регулюють правила справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є підставою для його справляння за відсутності відповідного рішення місцевої ради, оскільки Верховна Рада України відповідно до підпункту 12.1.2 пункту 12.1 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) лише встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Згідно ч.1 та 2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року №3477-ІV визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06), де зазначено, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. На думку Суду, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто справедливого співвідношення між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов`язки.

Колегія суддів зазначає, що наведена апелянтом правова позиція викладена у постанові ВП Верховного суду від 11.09.2019 року (справа №520/12022/17) в якій відображено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням стосується інших правовідносин у сфері оподаткування, а саме податку на землю, порядок нарахування та сплати якого має відмінності від податку на нерухоме майно, оскільки нормами ПКУ встановлено мінімальні ставки податку за землю які можуть застосовуватись податковим органом в разі їх невстановлення органами місцевої влади.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже дублюють відзив на адміністративний позов (а.с. 33) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі № 540/2238/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 27 жовтня 2021 року.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.