Справа № 420/14492/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-д, м. Одеса, 65017), про визнання протиправним та скасування рішення від 05.08.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 05.08.2021 року про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ;
- зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зареєструвати місце проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася із заявою до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини. Однак відповідач відмовив у реєстрації місця проживання малолітньої дитини у зв`язку із ненаданням необхідних документів.
15.09.2021 року за вх. № 50856/21 від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позивачем не надано документів або інформації передбачених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, а саме не надано згоди батька ОСОБА_3 , або документів, що виключають необхідність отримання такої згоди рішення суду, яке набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю або відповідного рішення органу опіки та піклування. Таким чином, департамент правомірно відмовив позивачці у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2
04.10.2021 року за вх. № 54137/21 від позивачки надійшла відповідь на відзив в якій підтримала позицію, викладену в позовній заяві та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заяви чи клопотання від сторін.
15.09.2021 року за вх. № 50858/21 від представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за участю представника.
15.09.2021 року за вх. № 50857/21 від представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
04.10.2021 року за вх. № 54251/21 від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
12.10.2021 року за вх. № 56406/21 від представника Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 25.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Обставини справи.
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_3 .
05.08.2021 року позивач звернулася до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням від 05.08.2021 року у реєстрації місця проживання відмовлено на підставі п.11 Правил реєстрації місця проживання, а саме: «особа не подала необхідних документів або інформації».
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Статтею 6 Закону №1382 передбачено, що у разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).
Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Згідно з ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.
Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.
Пункт 18 Правил реєстрації місця проживання також містить положення щодо обов`язковості реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника за згодою інших законних представників.
Висновки суду.
Суд звертає увагу на зміст пункту 19 Правил №207, згідно з яким працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.
Отже, до повноважень працівника органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг не належить перевірка правомірності документів, поданих особою для реєстрації місця проживання, а також оцінка будь-яких особистих, сімейних обставин заявника, у тому числі з`ясування причин відсутності письмової згоди батька дітей на їх реєстрацію за місцем проживання матері, а також визначення найкращого рішення в інтересах дітей.
Таким чином, при вирішенні питання щодо реєстрації дітей за місцем проживання Департамент не наділений дискреційними повноваженнями, які б надавали йому право приймати найкраще рішення в інтересах дітей з декількох можливих варіантів рішень.
При вирішенні такого питання функції Департаменту обмежені виключно перевіркою відповідності наданого пакету документів тим вимогам, які визначені Законом №1382 та Правилами №207, і у випадку відповідності поданого пакету документів таким вимогам у Департаменту виникає обов`язок здійснити реєстрацію, а у випадку невідповідності виникає обов`язок відмовити у такій реєстрації.
Виходячи із вищенавденеих норм законодавства, суд приходить до висновку, що Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради рішення прийнято на підставі норм законодавства.
Посилання позивача на те, що між нею та батьком її дитини не існує спору щодо місця проживання дитини, що виключає необхідність звернення з цим питанням до органу опіки та піклування або суду, суд відхиляє, оскільки згода двох батьків на реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, має бути належним чином підтверджена органу реєстрації. Таким належним підтвердженням згідно з п.18 Правил №207 може бути письмова згода другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву на реєстрацію, або ж засвідчена в установленому порядку письмова згода другого з батьків.
Аналогічний правовий висновок міститься також в Постанові Верховного Суду від 27.04.2020 року по справі №642/5375 та від 11.07.2019 року по справі №296/8587/16-а.
Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-д, м. Одеса, 65017), про визнання протиправним та скасування рішення від 05.08.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.