Справа № 420/14434/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська.5, м.Одеса, 65044) про визнання дій протиправними та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ) по нарахуваннi недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19572-51 вiд 23.07.2021 р. на загальну суму 38 888,74 грн.;

стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.08.2021 р. на адресу ОСОБА_1 надійшла Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19572-51 вiд 23.07.2021 р., на загальну суму 38 888,74 грн., сформована Головним управлінням ДПС в Одеській області. Як вбачається зі змісту оскаржуваної Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф 19572-51 вiд 23.07.2021 р., її було сформована даних інформаційної системи податкових органів та вона направлена на стягування недоїмки з Єдиного соціального внеску (ЄСВ) у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 має статус адвоката. При цьому, позивач зазначає, що на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області № 25 від 17.09.2014 р., ОСОБА_1 отримав статус адвоката, однак, він, з моменту отримання даного статусу, по день звернення до суду є найманим робітником і у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ОСОБА_1 є застрахованою особою і єдиний внесок за нього регулярно нараховували та сплачували його роботодавці, у розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок ОСОБА_1 по сплатi Єдиного соціального внеску як самозайнятої особи.

Ухвалою суду від 17.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління наполягає, що достатньою підставою для нарахування грошового зобов`язання зі сплати ЄСВ у розмірі мінімального внеску є те, що позивач перебуває на обліку податкового органу як фізична особа-підприємець. Припинення підприємницької діяльності не було здійснено, а тому за спірний період нараховувалось податкове зобов`язання та сформувався податковий борг.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що рішення Ради адвокатів Одеської області № 25 від 17.09.2014 р., ОСОБА_1 отримав статус адвоката.

Відповідно до Інформації щодо трудових відносин, як найманого працівника за основним місцем роботи за даними персоніфікованого обліку ПФУ з офіційного сайту ПФУ https://portal.pfu.gov.ua/sidebar/Templates/LaborList.

У період часу з 22.02.2016 р. по 21.09.2017 р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія Карготранс" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма СТАЄЛ", ідентифікаційний код юридичної особи в ), на посаді начальника юридичного відділу.

У період часу з 22.09.2017 р. по 22.06.2018 р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Юні-транспорт" Ідентифікаційний код юридичної особи в , на посаді начальника юридичного відділу;

У період часу з 25.06.2018 р. по 30.10.2020 р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" Ідентифікаційний код юридичної особи в , на посаді юрисконсульта.

У період часу з 02.11.2020 р. по дату розгляду справи у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Адвокатська компанія "ПАН-ГРУП" Ідентифікаційний код юридичної особи в , на посаді юриста.

23.07.2021р. Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19572-51 вiд 23.07.2021 р., на загальну суму 38 888,74 грн. Як вбачається зі змісту оскаржуваної Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф 19572-51 вiд 23.07.2021 р., її було сформована даних інформаційної системи податкових органів та вона направлена на стягування недоїмки з Єдиного соціального внеску (ЄСВ) у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 має статус адвоката.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду, вимагаючи скасування у судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі також - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дано визначення поняттю працівник. Згідно з цією нормою це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та факті реєстрації особи як фізичної особи-підприємця, хоча особа фактично підприємницьку діяльність не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для правового висновку про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, які здійснюють підприємницьку діяльність та отримують від цієї діяльності дохід. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З урахуванням встановлених обставин та зазначених нормативно-правових положень можна дійти висновку, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, підприємницьку, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року (справа №160/3114/19).

Як зазначено у відзиві відповідачем, у період 2018-2021 років у позивача в ІКП по єдиному внеску кодом 71040000 здійснено автоматичні нарахування як фізичній особі. Всього за цей період було нараховано

1) 2018 рік - 15 819 грн. 54 коп.;

2) 2019 рiк - 26 539 грн. 26 коп.;

3) 2020 piк - 35 588 грн. 74 коп.;

4) 2021 рік - 38888 грн. 74 коп.

Докази даним обставинам є виписки з Електронних карток платника податків ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 ).

При цьому, самостійне нарахування сум ЄСВ Головним управлінням здійснювалось у розмірі мінімального внеску, що є свідченням того, що податковому органу не було відомо про отримання доходу позивачем від здійснення саме підприємницької діяльності.

Як встановлено судом, позивач перебував у офіційно оформлених трудових відносинах, адже з 22.02.2016 р. по 21.09.2017 р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія Карготранс" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма СТАЄЛ", ідентифікаційний код юридичної особи в ), на посаді начальника юридичного відділу; з 22.09.2017 р. по 22.06.2018 р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Юні-транспорт" Ідентифікаційний код юридичної особи в , на посаді начальника юридичного відділу; з 25.06.2018 р. по 30.10.2020 р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія АМ" Ідентифікаційний код юридичної особи в , на посаді юрисконсульта; з 02.11.2020 р. по дату розгляду справи у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Адвокатська компанія "ПАН-ГРУП" Ідентифікаційний код юридичної особи в , на посаді юриста, позивач є найманим працівником, отже нарахування та сплата ЄСВ за позивача здійснювалося роботодавцем. Цей факт відповідачем не заперечується та не спростовується.

Таким чином, оскільки фактично за позивача перераховано та сплачено ЄСВ у мінімальному розмірі внеску, суд не вбачає підстав для покладення на позивача обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок у зв`язку із наявністю у нього статусу фізичної особи-підприємця у період нарахування, а тому податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-19572-51 вiд 23.07.2021 р. на загальну суму 38 888,74 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі Компанія Вестберга таксі Актіеболаг та Вуліч проти Швеції визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а аргументи відповідача відхиляє з вищенаведених мотивів.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська.5, м.Одеса, 65044) про визнання дій протиправними та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул..Семінарська.5, м.Одеса, 65044, ідентифікаційний код юридичної особи в ) по нарахуваннi недоїмки по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19572-51 вiд 23.07.2021 р. на загальну суму 38 888,74 грн.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (вул..Семінарська.5, м.Одеса, 65044, ідентифікаційний код юридичної особи в ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вiсiм гривень 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко