Справа № 619/5007/21
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/5007/21
провадження №2-а/619/245/21
Рішення

іменем України

21 жовтня 2021 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 619/5007/21,

найменування (ім`я) сторін, місцезнаходження (місце проживання):

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі:

-Василівське районне управління поліції ГУНП в Запорізькій області;

-Інспектор СРПП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції Полежаєв Сергій Юрійович.

вимоги позивача: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

представник позивача: Плугатирьова Н.В.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ВАБ №590545 від 02.10.2021, якою накладено штраф у розмірі 3400,00 грн, провадження у справі закрити, посилаючись на те, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02.10.2021 о 06 год 27 хв він керував автомобілем Merсedes Benz 814 д.н. НОМЕР_1 , на 141 км Харків-Сімферополь без відповідної категорії на право керування у посвідченні водія, чим порушив п.п. 2.1 «А» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Факт вчинення зазначеного правопорушення інспектором не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, поліцейськими не були роз`яснені Конституційні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Коли він отримував посвідчення водія 15.07.1999, на той період часу у посвідченні водія зазначалися категорії транспортних засобів на керування, а саме: «А», «В», «С», «D», «Е», згідно зазначеного посвідчення водія, у нього були відкриті дозволи на категорії - «А», «В», «С» на підставі цього відкривати додаткову категорію він не зобов`язаний.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судове засідання представник відповідача Василівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та відповідач інспектор СРПП Василівського РУП старший лейтенант поліції Полежаєв С.Ю. не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать дані відстеження «УкрПошти».

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився надавши до суду заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує.

Частиною 3 ст. 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, потреби заслухати свідка чи експерта не має, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 21.10.2021.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Як убачається з постанови серії БАВ № 590545 від 02.10.2021 складеної інспектором Василівського РУП старшим лейтенантом поліції Полежаєвим С.Ю., водій ОСОБА_1 02.10.2021 о 06 год 25 хв на 141 км Харків-Сімферополь керував автомобілем Merсedes Benz 814 д.н. НОМЕР_1 , не мав відповідної категорії на право керування, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України. Даною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом пп. «а» п. 2.1 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як убачається з матеріалів справи, позивач керував транспортним засобом марки Merсedes Benz 814 д.н. НОМЕР_1 , повна маса якого становить 7490 кг.

Відповідно до копії посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 15.07.1999 позивач має право керування транспортними засобами категорій А, B, C (а.с. 9).

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (в чинній редакції), визначено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Відповідно до п. 2.13 ПДР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема: С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Разом з тим, п. 2.13 ПДР у вказаній редакції був викладений внаслідок набрання 14.10.2011 чинності постановою Кабінету Міністрів України №1029 від 26.09.2011.

В той же час, станом на дату видачі позивачу посвідчення водія (15.07.1999) пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 було передбачено, що Транспортні засоби, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А - мотоцикли, моторолери, мотонарти й інші мототранспортні засоби; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми; С - автомобілі, які призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна маса яких перевищує 3500 кг (7700 фунтів), тощо.

Отже, станом на момент отримання позивачем посвідчення водія на право керування транспортними засобами не було передбачено виділення категорії «С1» (призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів) із категорії «С» - автомобілі, які призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна маса яких перевищує 3500 кг.

Як передбачено п. 27 Положення, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 р. № 586-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії: С1, С - відповідає категорії С.

За таких обставин, враховуючи, що обов`язок обміну посвідчення водія не встановлено, суд вважає, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 15.07.1999, надає позивачу право керування транспортним засобом марки Merсedes Benz 814 д.н. НОМЕР_1 , повна маса якого становить 7490 кг.

Крім того, пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 у справі № 415/123/17.

Пунктами 1-9 ч. 1, ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», визначеного вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.

Враховуючи наведене, відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 порушив ПДР та не наводить підстав, визначених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», які слугували підставою для його зупинки та перевірки документів.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 545/3654/16-а.

Обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначалося вище, ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

При цьому, суд зазначає, що у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, відповідачі, не надали доказів підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови та взагалі будь-яких доказів скоєння позивачем правопорушення, які стали підставою для прийняття рішення про його притягнення до відповідальності.

При цьому наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Враховуючи недоведеність відповідачем порушення позивачем п.п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху України, суд дійшов висновку, що постанова серії БАВ № 590545 від 02.10.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ № 590545 від 02.10.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

відповідачі:

-Василівське районне управління поліції ГУНП в Запорізькій області, місцезнаходження: 71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Шевченка, буд. 38;

-Інспектор СРПП Василівського РУП старший лейтенант поліції Полежаєв Сергій Юрійович, місцезнаходження: 71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Шевченка, буд. 38.

Повний текст рішення складено 26.10.2021.

Суддя І. М. Нечипоренко