Справа № 380/8349/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№380/8349/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України із вимогами:

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно- територіального об`єднання національної гвардії України щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 8 001,15 гривень;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України здійснити доплату ОСОБА_2 грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 27 413,94 гривень з урахуванням виплаченої суми згідно Довідки №20 від 07.03.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України по стройовій частині від 20.12.2017 №333 сержанта за контрактом ОСОБА_1 , виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення. На момент виключення ОСОБА_1 не було виплачено грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178. Позивач зазначив, що відповідно до довідки-розрахунку №20 від 07.03.2019 нарахування за неотримане речове майно становить 27 413,94 грн. Нова довідка розрахунок №147 від 27.04.2020 року на суму 9 585,14 грн. розроблена у відповідності до наказу командувача Національної гвардії України №736 від 26.12.2016 року та у відповідності наказу МВС №475 від 07.07.2017 року.

27.04.2021 року позивачу виплачена компенсація за неотримане речове майно на підставі довідка розрахунок №147 від 27.04.2020 у розмірі 8 001,15 грн. Водночас, відповідна сума є недостатньою для погашення заборгованості перед позивачем. Позивач не погоджується із такими діями відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 31.05.2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.07.2021 року за вх. 49959 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній проти позову заперечив. У відзиві вказав на те, що ухвалою від 14.06.2021 суд залишив без розгляду позовну заяву у частині вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно- територіального об`єднання Національної гвардії України щодо непроведення розрахунку при звільненні - невиплату у повному розмірі ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби 20.12.2017; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 27413,94 грн; визнання протиправним перерахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, здійснений військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ОСОБА_1 , згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі від 27.04.2020 № 147. Відтак, вважає подання позову до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав зловживанням процесуальними правами.

Крім того, зазначено що головним розпорядником коштів є Головне управління Національної гвардії України, а у відповідача відсутні підстави та порядок нарахування коштів. Представник відповідача вважає, що при звільненні позивача з військової служби та виключенні його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення відповідач діяв в межах повноважень та у відповідності до вимог законодавства. Додає, що 23.10.2019 ним було отримано розпорядження №27/27/3-7676. Відповідно до вказаного розпорядження, військовою частиною було здійснено перерахунок компенсації вартості за неотримане речове майно. Наголошує, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Проте позивач не оскаржував наказ №265 від 26.11.2018, з рапортом про не виключення його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 не звертався. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Окрім цього представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду, та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 12.08.2021 постановлено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду адміністративної справи №380/8349/21 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання, що відбулось 21.10.2021 року з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позов підтримала, просить такий задоволити.

Крім того, в судовому засіданні було подано додаткові пояснення щодо строку звернення до суду. Так зазначає, що приписами порядку №1444 не визначений строку протягом якого військовослужбовці після звільнення повинні звернутися за отриманням грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Вважає, що оскільки сторонами не оспорюється, що позивач дізнався про порушення своїх прав із листа військової частини від 06.02.2019 №50/14/2/3-130, а позивачу лише 27.04.2021 було виплачено компенсацію, то саме з моменту поступлення відповідних коштів на його картковий рахунок, повинен рахуватися строк звернення до суду.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечили, просить у такому відмовити. Проти переходу до письмового провадження у справі для подальшого розгляду та винесення рішення не заперечили.

Ухвалою суду постановлено перейти до розгляду справи у письмовому проваджені для ухвалення рішення у справі.

Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 , до 20.12.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

07.12.2016 року Головним управлінням Національної гвардії України позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №333 від 20.12.2017 сержанта за контрактом ОСОБА_1 (Г-013369), командира 2 відділення 2 патрульного взводу 2 патрульної роти 1 патрульного батальйону звільнено відповідно до п.п.б ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини № НОМЕР_1 від 01.12.2017 №52 о/с у запас за станом здоров`я без права носіння військової форми одягу, та направити його на військовий облік до Жовківскього РВК Львівської області, 04 грудня 2017 року.

Позивач звертався до відповідача із заявою з приводу здійснення виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до довідки №20 від 07.03.2019 року, вартість речового майна, що належить до видачі сержанту ОСОБА_1 становить 27 413,94 за вирахуванням 1,5% військового збору та ПДФО 18%.

Згідно до Довідки №147 від 27.04.2020 відповідачем здійснено перерахунок компенсації вартості за неотримане речове майно та його вартість становить 9 585,14 грн., з них 1 462,14 податок з доходів фізичних осіб ПДФО, сума компенсації -8123,00.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно -територіального об`єднання Національної гвардії України №92 від 21.04.2021, виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 в розмірі 8 123,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №1161 від 23.04.2021 ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 8 001, 15 грн., що підтверджується випискою АТ «КБ ПриватБанк» від 28.04.2021

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із означеним позовом.

Щодо строку звернення до суду суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині 2 статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до актуальної правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 26 травня 2021 року у справі №380/5093/20, виходячи з правової природи грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду у спорах такої категорії є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Така ж позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №380/6442/20, у якій зокрема, наголошено, що строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.

Тобто, у цій категорії справ, законодавець визнав, що строк в один місяць є достатнім для звернення до суду за захистом свої прав, якщо особа вважає, що під час її прийняття на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, порушено її права, свободи чи законні інтереси.

Враховуючи те, що лише 27.04.2021 військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України виплачено на картковий рахунок ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно, відтак строк звернення позивача до суду слід обраховувати з цієї дати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом, відтак дане твердження відповідача є необґрунтованим та безпідставним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним перерахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, суд зазначає таке.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(далі Закон №2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 вказаного Закону продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178), який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

Судом встановлено, що відповідачем зменшено суму грошової компенсації вартості неотриманого речового майна позивача з 27 413,94 грн. за вирахуванням 1,5% військового збору та ПДФО 18% до 9 585,14 грн. в тому числі 1 462,14 - сума компенсації ПДФО, сума компенсації 8 123,00 грн. на підставі розпорядження ГУ НГУ від 23.10.2019 №27/27/3-7676.

Суд звертає увагу, що відповідно до Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої відповідними структурами станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Також, слід звернути увагу, що розпорядження ГУ НГУ №27/27/3-7676 видане 23.10.2019, тобто після здійснення розрахунку вартості речового майна, що належить позивачу відповідно до довідки-розрахунку №20 від 07.03.2019, а відтак не може поширювати свою дію на дані правовідносини, оскільки після видачі відповідної довідки у відповідача виник обов`язок здійснити виплату, а не проводити перерахунок.

Суд зазначає, що нормами Порядку №178 не передбачено право відповідача проводити повторний перерахунок вартості речового майна, що належить до видачі після проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Таким чином, відповідачем у новій довідці, протиправно виключено з переліку речового майна, що належить компенсувати позивачу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо не проведення розрахунку при звільненні невиплати у повному розмірі грошової компенсації за неотримане речове майно станом на день звільнення з військової служби 20.12.2017, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача виплати позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 27 413,94 грн., суд керується таким.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (Заява №21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, згідно з якою правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до довідки-розрахунку №20 від 07.03.2019 з врахуванням здійснених виплат.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Оскільки позивач, відповідно до Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно- територіального об`єднання Національної гвардії України щодо непроведення розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_2 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України здійснити доплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно згідно Довідки №20 від 07.03.2019 року, з урахуванням виплаченої суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.