Справа № 420/13155/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13155/21
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі головуючого судді: Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року, ухвалене у письмовому провадженні в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2021 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 02 квітня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника позивача ОСОБА_1 , провадження у якій відкрито Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною у ВП №64989108;

- повернути кошти, що були стягнуті за цією постановою з доходів боржника позивача ОСОБА_1 , як з пенсії, так і з інших доходів; - зобов`язати видалити інформацію з реєстру боржників ОСОБА_2 , провадження у якій відкрито 02.04.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. у ВП № 64989108.

В подальшому позивачем було подано позов, в якому позивач просила: визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача припинити виконавче провадження ВП №64989108 та виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників; стягнуті суми грошових коштів у ВП №64989108, як з пенсії, так і з інших доходів боржника ОСОБА_1 повернути їй. Також позивач подала заяву про поновлення строку звернення до суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що було вказано при підписані з публічним акціонерним товариством Платинум банк (ТМ Platinum Bank) кредитного договору зі страхуванням життя таможливістю перенесенняплатежу (каса) №2864/4195BCLKC1K1 від 23.10.2015. Працює у ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла- садок) ЩАСТЯ». Позивачка вважає, що відповідачу було відомо про відсутність підстав приймати до примусового виконання виконавчий напис №4976 від 09.03.2021 року, тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, а виконавче провадження № 64989108 - припиненню.Позивач вказує, що вона не проживає, не перебуває, не працює та немає майна у місті Києві, а тому не було підстав для прийняття постанови приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. Незважаючи на це, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. збільшила суму боргу ОСОБА_1 в ВП № 64989108 до 30713.77 грн., що складається з: витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 699.00 грн., суму боргу за виконавчим документом у розмірі 7313.43 грн, основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2731.34 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що оскільки в заяві про примусове виконання рішення та в самому виконавчому документі - виконавчому написі № 4976 від 09 березня 2021 р., виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.,вказано місцем проживання боржника саме місто Київ, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. була зобов`язана відкрити виконавче провадження. За таких обставин повернення виконавчого документа стягувану було б незаконним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_3 ніколи не було її місцем реєстрації, а так зване місце проживання боржника ОСОБА_1 не має жодного відношення до позивача. Крім того, позивач вказує, що вона ніколи там не проживала. З огляду на вищезазначене, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, але з винесенням окремої ухвали стосовно приватного виконавця ОСОБА_3 і стягнути з апелянта всі судові витрати, які включають як судовий збір так і витрати, пов`язані з розглядом справи згідно ст. 132, 135 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2021 року стягувач - ТОВ «ФК «Аланд» звернулось до приватного виконавця із заявою вих.№20029377 від 26.03.2021 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 27313,43 гривень. До заяви надана копія виконавчого напису.

У виконавчому написі №4976 від 09.03.2021 року вказано місце реєстрації боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

При цьому, відповідачем надана копія кредитного договору ОСОБА_1 з ПАТ «ПЛАТІНУМ БАНК» №2864/4195BCLKC1K1 від 23.10.2015, якій підписаний ОСОБА_1 та в якому зазначена її адреса реєстрації: АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

30.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64989108 з виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року, в якому відповідачем зазначено, що документ видав приватний нотаріус Житомірського міського нотаріального округу Горай О.С., вказані адреси боржника: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 .

30.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2731,34 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 мінімальні витрати у розмірі 669,00грн.

02.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує в ГУ ПФУ в Черкаській області та в ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ».

29.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. прийнята постанова про зміну реєстраційних даних, якою внесені зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість суб`єкт, що видав ВД: приватний нотаріус Житомірського міського нотаріального округу Горай О.С. зазначити суб`єкт, що видав ВД: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В.

Листом від 28.04.2021 року на адресу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. Товариством з обмеженою відповідальністю «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ» направлено повідомлення про звернення представника ОСОБА_1 за довіреністю Карлінського А.О. про невиконання вимог приватного виконавця щодо стягнення до вирішення питання у суді.

Листом від 01.06.2021 року приватний виконавець Малкіна М.В. на вказаний лист повідомила заявника про необхідність виконання постанови та роз`яснила, що звернення до суду не зупиняє виконання виконавчого документа.

Згідно наданих документів виконавчого провадження платіжними дорученнями ГУ ПФУ у Черкаській області на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року перераховані кошти в травні та червні 2021 року по 796,05грн. Розпорядженнями приватного виконавця Малкіної М.В. частина коштів перерахована на рахунок ОСОБА_3 , частина на рахунок стягувача.

На підставі ухвали суду від 04.08.2021 року про забезпечення позову по справі №420/13155/21 шляхом зупинення дії постанови від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№64989108, за якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення по справі №420/13155/21 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. направлена на адресу ГУ ПФУ у Черкаській області та ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ» Вимога про зупинення стягнення на підставі постанови від 02.04.2021 року ВП 64989108.

Позивачем по даній справі оскаржена постанова від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№64989108, згідно з якою звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи ОСОБА_4 , які вона отримує в ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ».

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 30.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64989108 з виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року; постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує в ГУ ПФУ в Черкаській області; постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи ОСОБА_4 , які вона отримує в ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно частини першої статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першої статті 4 Закону № 1403-VIII визначено, що діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону № 1403-VIII).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За текстом частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина друга статті 24 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частин першої, другої і шостої статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За текстом статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі - Закон № 1382-IV): вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з частиною десятою статті 6 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина одинадцята статті 6 Закону № 1382-IV).

Відповідно до норм частини першої статті 4 Закону України від 20 листопада 2012 року № 5492-VI Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі - Закон № 5492-VI) Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 7 Закону № 5492-VI до Реєстру вноситься додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

Згідно з частиною другою цієї статті, у разі відсутності інформації, передбаченої зокрема, пунктами 9-14 частини першої цієї статті, вноситься відповідна відмітка.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З аналізу наведених вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу.

В свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Положення статті 24 Закону № 1404-VIII оперують термінами місце проживання, перебування боржника, а не зареєстроване місцем проживання як чинником, який впливає на визначення місця виконання рішення.

Водночас, аналізуючи вимоги Закону № 1404-VІІІ можна дійти висновку про те, що місце проживання має відповідати дійсності, тобто, не стільки номінальна адреса проживання боржника, скільки його фактичне, реальне місце проживання повинні визначати місце виконання рішення задля досягнення мети виконавчого провадження і дотримання його засад, визначених статтею 2 Закону № 1404-VIII.

Судом першої інстанції встановлено, що стягувач - ТОВ «ФК «Аланд» 26.03.2021 року звернулися до приватного виконавця із заявою, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 27313,43 гривень. До заяви надана копія виконавчого напису.

Оскільки у виконавчому написі №4976 від 09.03.2021 року вказано місце проживання: АДРЕСА_5 відповідачем, враховуючи вказані приписи ст.24 Закону, а також відсутність підстав, встановлених ч.4 ст.4 Закону для повернення виконавчого документа, відповідачем прийнята 30.03.2021 року постанова про відкриття виконавчого провадження №64989108 з виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оцінюючи дії приватного виконавця Малкіной М. В., виконавчим округом якої є місто Київ, остання не могла прийняти до примусового виконання виконавчий документ (виконавчий напис №4976 від 09.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.), місце виконання якого знаходиться в іншому виконавчому окрузі.

При цьому, відповідач надала до суду копії документів виконавчого провадження, у тому числі копію кредитного договору ОСОБА_1 з ПАТ «ПЛАТІНУМ БАНК» №2864/4195BCLKC1K1 від 23.10.2015, якій підписаний ОСОБА_1 та в якому зазначена її адреса реєстрації: АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

У виконавчому написі №4976 від 09.03.2021 року вказано місце реєстрації боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Таким чином, назва вулиці у місті Одесі не співпадає з місцем реєстрації, проте виконавець не звертає увагу на ці обставини та надсилає постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресоюм. АДРЕСА_4 . Крім того, боржник не надав будь-яких доказів причетності позивача до адреси АДРЕСА_5 . Тобто згідно наданих документів боржник мав три адреси та всі вони віднесені до різних виконавчих округів).

Вже 02.04.2021 року, тобто через три дні після відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує в ГУ ПФУ в Черкаській області та в ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ», яке знаходиться в Одесі, що свідчить и про місце проживання (перебування) боржниці.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва здійснює виконавчі дії, які стосуються інших виконавчих округів, що нівелюватиме сенс виконавчого провадження і засади, з дотриманням яких воно має здійснюватися загалом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог щодо скасування постанови відповідача від 02.04.2021 року та задовольнити їх шляхом визнання протиправними та скасування постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 30.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64989108 з виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року; постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи ОСОБА_4 , які вона отримує в ГУ ПФУ в Черкаській області; постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які вона отримує в ТОВ «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «ЩАСТЯ».

Також, вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про повернення стягнутих сум грошових коштів у ВП №64989108, як з пенсії, так і з інших доходів ОСОБА_1 , не підлягають задоволенню при розгляді цієї справи, оскільки стягнуті з позивачки кошти та перераховані на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року на вказаному рахунку не знаходяться, так як згідно наданих копій документів виконавчого провадження перераховані згідно з розпорядженням відповідача на рахунки її та стягувача.

При цьому, діючим законодавством не покладено на виконавця обов`язку перевіряти достовірність відомостей, які зазначено у виконавчому документі. У даній справі у виконавчому документі виконавчому написі №4976 від 09.03.2021 року приватним нотаріусом вказані місце реєстрації боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 . Вказані адреси також були вказані стягувачем. Тобто порушення прав позивачці відбулось фактично за сукупністю дій вказаних осіб.

В свою чергу, при вирішенні цього питання колегія суддів звертає увагу на таке.

Аналіз наведених положень Цивільного кодексу України у зіставленні з положеннями Закону № 1382-IV дозволяє зробити висновок, що місцем проживання особи є житло, в якому вона проживає (постійно або тимчасово). Особа не обмежена у можливості мати більше, ніж одне місце проживання, проте реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, яку особа сама вибрала і за якою вестиме листування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами, отримуватиме офіційну кореспонденцію. Відомості про місце проживання вносяться, серед іншого, до паспорта громадянина України.

Об`єктивних даних, на основі яких можна було б стверджувати, що позивач проживала у місті Києві (хоча б на дату відкриття виконавчого провадження), чи має майно на території цього виконавчого округу, відповідач (на підтвердження правомірності спірної постанови у вимірі мотивів, з яких її оскаржено) не надав.

Колегія суддів зазначає, що спільним для обох понять місце проживання і зареєстроване місце проживання є те, що особа проживає (має право проживати) в обох місцях, водночас для офіційного спілкування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами визначає лише одне із них і несе відповідальність за свій вибір (у тому сенсі, приміром, що зареєстроване місце проживання є своєрідним орієнтиром для державних органів, фізичних/юридичних осіб при визначенні територіальної юрисдикції судових справ за участі цієї особи; надсилання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання є умовою належного повідомлення особи).

У контексті спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку, що сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

За встановлених обставин, визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Якщо трактувати місце виконання рішення у ситуації, подібній до тієї, яку маємо у цій справі, у той спосіб, як це зробив відповідач, то це (за своєю зовнішньою формою прояву) створюватиме умови для підміни суті визначеного Законом № 1404-VIII місця виконання рішення і пов`язаного з ним визначенням виконавчого округу приватного виконавця на формальність, що у підсумку нівелюватиме сенс виконавчого провадження і засади, з дотриманням яких воно має здійснюватися загалом.

Що стосується посилань відповідача на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 460/3537/20 колегія суддів зазначає, що цим судовим рішенням суд касаційної інстанції направив справу на новий розгляд з мотивів неповноти дослідження обставин справи, які мали значення для правильного її вирішення, тому це судове рішення не може слугувати прикладом застосування норми матеріального права у подібних правовідносинах.

В свою чергу, висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 380/7750/20, яка за правилами ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при розгляді даної справи.

ОСОБА_1 та її представником надано клопотання, в якому просять всі судові витрати покласти на апелянта приватного виконавця Малкову М.В. згідно ст. 132 КАС України, а також витрати сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду згідно ст. 135 КАС України. До заяв додані квитанції АТ «Укрпошта», проїздні документи, допоміжний документ до проїзного документу.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дослідивши подані до суду документи, колегія суддів приходить до висновку, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 витрати на прибуття її представника у розмір 538,96 грн. (150, 61+223,33+165,02).

Що стосується квитанцій АТ «Укрпошта» колегія суддів відмовляє у стягненні коштів, зазначених у квитанціях, оскільки з них неможливо встановити належність до даної справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 538,96 грн. (п`ятсот тридцять вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик