Справа № 640/14024/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Київ № 640/14024/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доЦентру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач), в якому просить суд:

- бездіяльність Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (Код ), що полягає у не виплаті ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно, визнати протиправною;

- зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (Код ) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно в розмірі 150739,70 грн (сто п`ятдесят тисяч сімсот тридцять дев`ять грн 70 коп.)

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звільняючись з військової служби, у позивача виникле право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, проте така виплата на дату звернення до суду не проведений.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав того, що виплата заявленої позивачем компенсації можлива до звільнення з військової служби, натомість, оскільки позивач вчасно не звернувся з відповідною заявою (рапортом), наразі відсутні правові підстави для такої виплати.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
Наказом Міністра оборони України від 14.04.2020 №172 полковника ОСОБА_1 полковника ОСОБА_1 , начальника центру цивільно-військового співробітництва Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Відповідно до витягу із наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 27.04.2020 №60 полковника ОСОБА_1 , колишнього начальника центру цивільно-військового співробітництва Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 14.04.2020 року №172 у запас за пунктом "г" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", 27 квітня 2020 року виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Вказаним наказом від 27.04.2020 №60, серед іншого, наказано виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, довідка № 122 від 23.04.2020 року про вартість речового майна, що наложить до видачі (сума грошової компенсацій становить 150739 грн. 70 коп.).

28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом на ім`я начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до вимог пункту 1 статті 9.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Листом від 12.05.2020 позивачу відмовлено у виплаті запитуваної компенсації, зазначено, що Порядком не передбачено виплати компенсації, особам які звільнені з військової служби.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначаються Законом України № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 (далі Закон України № 2011-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 Закону України №2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок № 178), який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (далі - Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з часу виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Крім того, системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про наявність права звільненої з військової служби особи на грошову компенсацію за невикористане речове майно незалежно від обставин звільнення, що, у свою чергу, відповідає обов`язку військової частини провести повний розрахунок зі звільненим військовослужбовцем до виключення зі списків особового складу.

У даному випадку позивача було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.04.2020 №60, при цьому в зазначеному наказі зазначено провести виплату грошової компенсації за не отримане речове майно у розмірі 150739,70 грн., відповідно до довідки №122 від 23.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі.

Щодо посилань відповідача на відсутність підстав для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки Порядком не передбачено виплати компенсації, особам які звільнені з військової служби, суд зазначає наступне.

Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Таким чином, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Крім того, в пункті 4 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

За таких обставин, доводи відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно є необґрунтованими.

Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17 (адміністративне провадження №К/9901/38716/18).

Дана позиція підтримана та доповнена у постанові Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №2040/7697/18 наступними висновками.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Отже, враховуючи те, що позивач набув права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у день виключення зі списків особового складу військової частини, доказів проведеного розрахунку вартості речового майна на суму 150739,70 грн., відповідно до наказу від 27.04.2020 №60, відповідачем під час розгляду даної справи не надано, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо проведення виплати позивачу у день виключення зі списків військової частини (27.04.2020) грошової компенсації за неотримане речове майно.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 150739,70 грн., відповідно до довідки №122 від 23.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно на суму 150739,70 грн., відповідно до довідки №122 від 23.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі.

3. Зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 150739,70 грн. (сто п`ятдесят тисяч сімсот тридцять дев`ять гривень 70 коп.), відповідно до довідки №122 від 23.04.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян