Справа № 640/14276/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Київ № 640/14276/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерс Плейс Україна»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехніка та побутова інженерія» (рішенням учасників від 23.06.2021 перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМЕРС ПЛЕЙС. УКРАЇНА», далі по тексту - позивач, Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі також - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610125/2 від 30.04.2021;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00368 від 27.04.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно відмовив у визнанні задекларованої Товариством митної вартості товару за основним методом, що свідчить про протиправність оскаржуваних рішень: про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості заявленого ним до декларування товару та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем з метою підтвердження заявленої ним митної вартості подавалися відповідні обов`язкові документи для визначення митної вартості імпортованих товарів, але вони не були визнані відповідачем достатніми. Позивач наголошує на сумнівності висновків відповідача, які ґрунтуються на тому, що згідно комерційного інвойсу від 23.02.2021 №HJА-2707 товар поставляється на умовах СFR Одеса, відповідно до наданого прайс-листа вартість ціна за одиницю товару визначена на умовах FОВ. Що не дає однозначно ідентифікувати, що наданий до митного оформлення прайс-лист є саме на поточну поставку, а також з урахуванням умов поставок не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару. Що ж до зауважень митного органу до прайс-листа, то, як вже неодноразово зазначали суди, вони є безпідставними, оскільки обов`язкове подання такого документу частиною другою статті 53 МК України не передбачено. При цьому, до митного оформлення надано інші додаткові документи, в тому числі, експортна декларація країни відправлення із зазначенням умовах поставки CFR. Також, пунктом 2 та 3 Специфікації, що є невід`ємного частиною основного, обов`язкового документа - Договору, встановлено, що ціни розраховані на умовах CFR, умови поставки: CFR.

Як наголошує позивач, положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів. Умови поставки, зазначені в прайс-листі є безвідносними до Позивача, на відміну від Специфікації, експортної декларації та інвойсу, які, відповідно, містять умови поставки: CFR.

Також, позивач звертає увагу, що відповідачем зазначено номери митних декларацій (ЕМД від 10.12.2020 №UA500020/2021/237822 та Рішення про визначення митної вартості від 23.04.2021 №UA100480/2021/610117/1), які нібито були оформлені раніше щодо ідентичних товарів, але за більшою митною вартістю. Однак, крім номерів митних декларацій в рішенні не зазначено жодних ідентифікаторів, серед яких можуть бути Торгова марка, виробник, умови поставки, тощо, що у разі ідентичності дали би підстави вважати тотожність із товарами, які розмитнював позивач. Крім того, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні не зазначені конкретні обставини, відповідно до яких відповідач дійшов висновку про неможливість застосування основного методу.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Мотивуючи свою позицію у справі представник відповідача, окрім наведених у спірному рішенні доводів, обґрунтовує свої заперечення тим, що митну вартість імпортованих позивачем товарів було скориговано у зв`язку із не підтвердженням позивачем правильності обраного методу визначення їх митної вартості та її складових, а також наявністю розбіжностей у поданих ним документах.

У своїй заяві від 08.10.2021 представник позивача наполягає на порушенні відповідачем визначеного судом строку для надання відзиву на позовну заяву, однак, зважаючи на дату отримання представником відповідача копії позовної заяви - 23.09.2021, направлення відповідачем відзиву засобами поштового зв`язку 06.10.2021 (отримано судом 08.10.2021), суд не має процесуальних підстав для не врахування його під час розгляду справи по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

08.06.2021 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Матеріали справи містять неодноразові звернення позивача про прискорення розгляду справи у зв`язку з великим значенням вирішення спору для відновлення порушених прав позивача.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

23.11.2020 між позивачем (Покупець) та компанією JA SOLAR INTERNATIONAL LIMITED (Китай) (Продавець) було укладено договір міжнародної купівлі-продажу товарів №JAI-PAH20122501M (далі - Договір).

Згідно до специфікації №21354 від 02.03.2021 сторони Договору погодили поставку товару на територію України, зокрема сонячних модулів (надалі - Товар).

27.04.2021 з метою митного оформлення зазначених товарів, позивач подав до Київської митниці Державної митної служби митну декларацію ІМ 40 ДЕ UA100480/2021/311422 визначивши опис товару вказаної декларації як «Прилади напівпровідникові фоточутливі, сонячні фотогальванічні елементи: Solar Modules 455W/Сонячні модулі 455W та Solar Modules 450W/ Сонячні модулі 450W».

Разом з декларацію позивачем подані такі документи: Пакувальний лист (Packing list) № HJA-2 від 02.03.2021; Рахунок-фактура (Invoice) №HJA-2 від 02.03.2021; Коносамент (Bill of landing) № 90; Прейскурант (прайс - лист); Договір міжнародної купівлі-продажу товарів № JAI-РAH20122501M від 23.11.2020; Специфікація № 21354 від 02.03.2021; Висновок ТПП №В-1499/1 від 27.04.2021.

30.04.2021 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100480/2021/610125/2, зазначаючи, що вартість товару слід визначати за 6 методом.

Обставини прийняття такого рішення зазначені в графі 33 Рішення, згідно до якого на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 27.04.2021 № UA100480/2021/311389 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме: 1) згідно комерційного інвойса від 23.02.2021 №HJA-2707 товар поставляється на умовах CFR Одеса, відповідно до наданого прайс-листа вартість ціна за одиницю товару визначена на умовах FOB. Що не дає однозначно ідентифікувати, що наданий до митного оформлення прайс-лист є саме на поточну поставку, а також з урахуванням умов поставок не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Керуючись вимогами частин другої, третьої, четвертої статті 53, статті 54 Митного кодексу України декларанту повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності):

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію);

- експертний висновок по ціні на товари;

- документи про вартість перевезення товару (страхування вантажу) вказані документи до митного оформлення не надавались.

У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями частини шостої статті 54 та частиною 2 статті 58 Митного кодексу України, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються визнати не можливо.

Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 Митного кодексу України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: ЕМД від 10.12.2020 №UA500020/2021/237822 та Рішення про визначення митної вартості від 23.04.2021 №UA 100480/2021/610117/1 (митна вартість становить 3,82 USD за кг.)

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Перелік вимог щодо подання додаткових документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана:

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- виписку з бухгалтерської документації;

- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

У спірному рішенні наголошено про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про заснування Світової організації торгівлі.

Також, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100480/2021/00368 через необхідність внесення змін до гр. 12, 45, 46, 47 графи ВМД після прийняття МД до митного оформлення. У картці відмови зазначено про те, що для забезпечення можливості прийняття митної декларації необхідно подати нову декларацію за більшою величиною вартості таких товарів.

Також, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100480/2021/00368 через необхідність внесення змін до гр. 12, 45, 46, 47 графи ВМД після прийняття МД до митного оформлення. У картці відмови зазначено про те, що для забезпечення можливості прийняття митної декларації необхідно подати нову декларацію за більшою величиною вартості таких товарів.

У зв`язку з наведеним, як зазначає позивач, він був змушений 30.04.2021 подати нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ UA100480/2021/311977, вказавши в ній в графі 43 порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом - 6, та визначивши в графі 47 митні платежі, нараховані позивачу відповідачем та різницю між сумами платежів.

Позивач не погоджується із спірними рішеннями відповідача та просить визнати їх протиправними і скасувати, як такі, що порушують його права і законні інтереси.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд при вирішенні спору по суті враховує таке.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України № 4495-VІ від 13.03.2012 (надалі за текстом - МК України).

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Таким чином, системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів вказує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, згідно викладених правових норм єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності таких умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Як встановлено судом, разом з митними деклараціями декларантом для митного оформлення подано такі документи: Договір міжнародної купівлі-продажу товарів № JAI-РAH20122501M від 23.11.2020; Специфікація № 21354 від 02.03.2021; Пакувальний лист (Packing list) № HJA-2 від 02.03.2021; Рахунок-фактура (Invoice) №HJA-2 від 02.03.2021; Коносамент (Bill of landing) № 90; Прейскурант (прайс - лист); Висновок ТПП №В-1499/1 від 27.04.2021.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень Договору та відповідного інвойсу (рахунку-фактури).

За умовами Договору №JAI-PAH20122501M від 23.11.2020, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти у власність від Продавця на умовах «CIF Odessa» або «CIF Chrnomorsk» або «CIF Yuzhnyi (Pivdennyi)», Україна (згідно з Правилами «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010) Товари відповідно до рахунків-фактури (надалі іменуються «рахунки-фактури»), які є невід`ємними додатками до цього Договору (пункт 1.1).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, ціни на товари визначаються в доларах США (USD) та вказуються в рахунках-фактурах до Договору на кожну окрему партію Товару. Перед початком виробництва Товару сторони погоджують ціни на Товар, асортимент та перелік товару шляхом підписання проформи-рахунку на кожну окрему партію Товару, що є невід`ємною частиною Договору.

Загальна сума Договору становить сумарну вартість Товару відвантаженого протягом періоду дії даного Договору згідно рахунків-фактури (пункт 2.3 Договору).

Ціна розуміється «CIF Odessa» або «CIF Chrnomorsk» або «CIF Yuzhnyi (Pivdennyi)», включаючи: вартість пакування, маркування, переміщення Товару територією складу Продавця, вартість транспортування до порту відправлення, проходження митних формальностей для експорту Товару у країні відправлення Товару, завантаження на борт транспортного засобу, вартість морського перевезення до порту призначення в Україні, вартість страхування вантажу (пункт 2.4 Договору).

Специфікація № 21354 від 02.03.2021, згідно якої ціни, в ній визначені, розраховані на умовах «CFR Odessa» (відповідно до Incoterms 2010). Товар вважається поставленим після митного оформлення. Ціна товару обумовлена в цій Специфікації є остаточна та зміні після підписання Специфікації не підлягає (пункт 2).

Вартість Товару визначена у специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, визначена у розмірі 121621,50 доларів США.

Аналогічна ціна Товару визначена і в інвойсі №HJA-2 від 02.03.2021.

Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Аналізуючи зміст вищевказаних документів, суд зазначає, що вони містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного позивачем товару.

Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого статтею 53 МК України.

В оскарженому рішенні відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів, вказує, зокрема, на відмінність інформації щодо умов поставки, викладеної у комерційному інвойсі та у прайс-листі, у якому ціна за одиницю товару визначена на умовах FOB.

Наведена обставина слугувала підставою для висновку митного органу, що «не можливо прайс-листом підтвердити вартість товару».

Разом з тим, судом наголошується, що документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені саме у частині другій статті 53 МК України, до яких законодавцем не віднесено прейскуранти (прайс-листи). Натомість, вказаний документ надається декларантом (уповноваженою ним особою) на вимогу митного органу якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Оскільки надані позивачем документи відповідно до частини другої статті 53 МК України таких розбіжностей не містили, саме на їх підставі митним органом мала оцінюватись правильність визначеної декларантом ціни товару та умови поставки.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною шостою вказаної правової норми митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз наведених вище положень вказує, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджені Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, якими передбачено, що рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Рішення) - закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 МК України (пункт 1.1 розділу І).

У пункті 2.1 розділу ІІ Правил встановлено порядок заповнення граф рішення, зокрема графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості».

У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

З оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосовує метод 2а, 2б з причин відсутності у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, методи 2в та 2г - з причини відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. Окрім цього визначається, що джерелом для коригування митної вартості слугували митна декларація та рішення про визначення митної вартості.

Приписами частини другої статті 55 Митного кодексу України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Також як випливає із Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постанова Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Крім того, під час розгляду цієї справи не було доведено правомірності застосування обраного відповідачем методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем застосовано другорядний метод 2-ґ, але не надано жодних переконливих доказів неможливості застосування інших попередніх другорядних методів, як того вимагають приписи частини третьої статті 57 МК України.

На підставі встановлених обставин, з урахуванням застосованих норм права, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого за МД товару - за ціною договору, є належними, стосуються договору, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною договору.

Натомість митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення відповідача прийняті не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України, а відповідно є протиправними та підлягають скасуванню.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у сумі 6312,58 грн, сплачені при поданні позовної заяви до суду.

Станом на час розгляду справи по суті документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до суду не надходили.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерс Плейс Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610125/2 від 30.04.2021.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00368.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерс Плейс Україна» (01054, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 35-А; ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6312,58 грн (шість тисяч ьриста дванадцять гривень 58 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8а; код ЄДРПОУ - 433337359).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська