Справа № 380/15274/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35 (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998.

Ухвалою від 15.09.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до переходу на службу у податкову міліцію позивач займав посади, які відносяться до посад державної служби. Позивач вважає, що реалізація права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи на посадах державної служби не повинна залежати від невиконання державними органами обов`язків щодо затвердження переліку посад офіцерського та начальницького складу, переведення на які дозволяє зараховувати стаж роботи в державних органах. Відтак, на думку позивача, відмова відповідача у зарахуванні стажу роботи в державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998 до вислуги років для призначення пенсії є протиправною.

20.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що на даний час перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений, а тому до вислуги років для призначення пенсії позивачу не зараховано час його роботи в державних органах.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив службу в органах податкової міліції України.

Наказом Державної податкової служби у Львівській області від 08.11.2012 № 517-о позивача звільнено з податкової міліції у відставку.

03.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати йому до календарної вислуги років для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України № 2262-ХІІ період роботи з 16.07.1994 по 31.03.1998 в органах державної податкової служби на посадах, які відносяться до посад державної служби.

Листом від 08.09.2021 № 104/ГР/13-97-09 відповідач повідомив позивача відсутність підстав для зарахування до вислуги років періоду роботи на державній службі, оскільки на даний час перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998 протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон України № 2262-XII).

Закон України № 2262-XII має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та вказаним Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Відповідно до пункту «и» статті 17 Закону України № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б-д» статті 1-2 вказаного Закону, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Згідно пункту «б» статті 1-2 Закону України № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах вказаного Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що особам, які мають право на призначення пенсії на підставі Закону України № 2262-XII, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики.

Як випливає з матеріалів справи, свою відмову ГУ ДФС у Львівській області мотивує тим, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах Державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років. У зв`язку з цим, позивачу не зараховано до вислуги років час роботи в органах Державної податкової служби.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Так, Закон України № 2262-XII встановлює для осіб начальницького складу податкової міліції передбачені гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 18.11.2019 у справі №813/5876/15.

Отже, неправомірним є посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах. Водночас, та обставина, що позивач працював саме в державних органах з 16.07.1994 по 31.03.1998 (на посадах: старшого державного податкового інспектора, головного державного податкового ревізор-інспектора, начальника інформаційно-аналітичного відділу) відповідач не заперечив.

При цьому, суд зазначає, що відповідач вчинив дії щодо відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998, оформивши їх листом від 08.09.2021 №104/ГР/13-97-09. Відтак позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998 не підлягає до задоволення.

Зважаючи на викладене, суд, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи позивача у державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998.

Відтак з метою повного відновлення прав позивача необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи у державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 10.09.2021 № 58104601.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо відмови у включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи ОСОБА_1 у державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи у державній податковій службі з 16.07.1994 по 31.03.1998.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути Головного управління ДФС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 26 жовтня 2021 року.

Суддя Мричко Н.І.