Справа № 320/10971/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2021 року № 320/10971/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.07.2021 про накладення на військову частину НОМЕР_1 штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду є необґрунтованою, постановленою без урахування всіх обставин, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства внаслідок чого підлягає скасуванню, оскільки під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не досліджено питання місцезнаходження боржника та меж територіальної юрисдикції Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зокрема, позивач стверджує, що під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення штрафу державним виконавцем внесено недостовірні відомості про боржника в частині місцезнаходження, а саме зазначено АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач зазначає, що не ухилявся від виконання рішення суду і повідомив державного виконавця про наявність об`єктивних обставин, що унеможливлюють його виконання, зокрема про те, що ще до відкриття виконавчого провадження направляла лист до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (структурного підрозділу Міністерства оборони України, який прийняв рішення про переміщення позивача по службі) від 07.04.2021 №331/2541 із додатками копій судових рішень та з вказівкою на те, що у військової частини НОМЕР_1 відсутня можливість виконати судове рішення, оскільки поновлення здійснюється Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України, та з проханням прийняти відповідне рішення, а також до Кадрового центру Збройних Сил України, який має повноваження здійснювати переміщення військовослужбовців номенклатури призначення до якої належить ОСОБА_1 .

Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2021 ВП №65388719 про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019 військовою частиною НОМЕР_1 відповідачу направлено лист від 04.06.2021 вих. №331/4160 із вказівкою на те, що поновлення ОСОБА_1 на посаді саме командиром військової частини НОМЕР_1 є неможливим, зокрема у зв`язку з відсутності факту визнання незаконності його переміщення по службі, так як наказ директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 18.02.2020 №27 про таке переміщення по службі не скасований. Також повідомлено про відсутність права і можливості вчиняти будь-які дії щодо видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки військова частина НОМЕР_1 не є уповноваженим органом для прийняття наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних доказів або пояснень суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , Управління Служби безпеки України в Житомирській області, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування розпорядження і наказів, поновлення на посаді (справа №240/10899/19).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №240/10899/19 позовні вимоги задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Служби безпеки України в Житомирській області №148-д від 27.08.2019 в частині скасування допуску до державної таємниці за формою 1 (один) ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 №21-одт від 06.09.2019 в частині припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України №72 від 11.09.2019 в частині увільнення позивача з посади начальника штабу - першого заступника начальника 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та зарахування його в розпорядження Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України без виключення зі списків особового складу 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №240/10899/19 скасоване в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019.

На виконання вказаного судового рішення в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019 Житомирським окружним адміністративним судом 06.05.2021 виданий виконавчий лист, на підставі якого старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. прийнята постанова від 13.05.2021 ВП №65388719 про відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.07.2021 у виконавчому провадженні ВП №65388719 накладений на військову частину НОМЕР_1 штраф за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вважаючи протиправною постанову про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України від 2 червня 2016 р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Закон №1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VIII, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Суд встановив, що відповідно до витягу із наказу Командувача Сил Спеціальних Операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.09.2019 №72, відповідно до пп. 8 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, підполковника ОСОБА_1 , начальника штабу - першого заступника начальника 142 навчально-тренувального Центру Сил спеціалізованих операцій Збройних сил України увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження Командувача Сил Спеціальних Операцій Збройних Сил України з 11 вересня 2019 року та утримано у списках особового складу 142 навчально-тренувального Центру Сил спеціалізованих операцій Збройних сил України.

Водночас, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №240/10899/19, залишеним без змін у відповідній частині постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021, визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України №72 від 11.09.2019 в частині увільнення позивача з посади начальника штабу - першого заступника начальника 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та зарахування його в розпорядження Командувача Сил спеціальних операцій Збройних Сил України без виключення зі списків особового складу 142 навчально-тренувального центру Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

Також постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №240/10899/19 зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Суд зазначає, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

З викладеного слідує, що належним виконанням рішення суду у справі №240/10899/19 у зазначеній частині є видання командиром військової частини НОМЕР_1 відповідного наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 11.09.2019 та фактичного допуску останнього до виконання попередніх обов`язків. Проте, такого рішення відповідачем прийнято не було, як і не було допущено ОСОБА_1 до виконання попередніх обов`язків, що свідчить про невиконання рішення суду у справі №240/10899/19.

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень", КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.

Щодо направлення позивачем листа до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України з вказівкою на те, що у військової частини НОМЕР_1 відсутня можливість виконати судове рішення, та листа до відповідача із вказівкою на те, що поновлення ОСОБА_1 на посаді саме командиром військової частини НОМЕР_2 є неможливим, зокрема у зв`язку з відсутністю факту визнання незаконності його переміщення по службі, так як наказ директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 18.02.2020 №27 про таке переміщення по службі не скасований та про відсутність права і можливості вчиняти будь-які дії щодо видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки військова частина НОМЕР_1 не є уповноваженим органом для прийняття наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, то це свідчить про намагання військової частини НОМЕР_1 як боржника у виконавчому провадженні №65388719, ухилитись від виконання судового рішення.

При цьому, будь-яких інших обставин, які б свідчили про наявність поважних причин, що зумовлюють неможливість виконання судового рішення у встановлений законом строк позивач суду не надав.

Водночас, посилання позивача на те, що державним виконавцем внесено недостовірні відомості про боржника в частині місцезнаходження, а саме зазначено: АДРЕСА_2 , замість - АДРЕСА_2 , судом до уваги не беруться як безпідставні, та такі що спростовуються матеріалами справи.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню і у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Василенко Г.Ю.