Справа № 540/2339/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2339/21
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 по справі № 540/2339/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укратрансбезпека), Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 11.05.2021 б/н про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що на позивача накладено штраф у зв`язку із тим, що в ході габаритно - вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення навантаження на одиночну вісь 14,9 т (під час перезважування 14,55 т.) при допустимих 11,00 т. При цьому, під час повторного зважування загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала 40 т (з урахуванням допустимої похибки 2%).

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 539464 від 16.03.2021 року ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення ячменю насипом.

Зі змісту довідок про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.03.2021 вбачається, що дані документи не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування фізичні характеристики вантажу щодо можливості його переміщення під час руху.

Відповідачі правом надати відзив на позовну заяву не скористались.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 29 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що зі змісту довідок про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.03.2021 вбачається, що дані документи не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування фізичні характеристики вантажу щодо можливості його переміщення під час руху.

- Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно - дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантаження на осі транспортного засобу в русі;

- суд першої інстанції не врахував,що відповідачем не направлено доказів, що прилад, яким здійснювалось зважування транспортного засобу позивача, має відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології, позивач, який не був присутній під час цієї процедури позбавлений можливості встановити та перевірити відповідність цього приладу параметрам, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі № 557/322/17.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 16.03.2021 водій Шаповал (перевізник ФОП ОСОБА_1 ) здійснював послуги з перевезення вантажу (зерно) автомобілем ДАФ д/н НОМЕР_1 та причепом д/н НОМЕР_2 .

16.03.2021 о 14.15 год., за результатами габаритно-вагового контролю автомобіля та причепа було встановлено загальну вагу у розмірі 41 200 тон, а під час повторного зважування 40 650 тон.

11.05.2021 Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в Херсонській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої за порушення абз. 16 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн.

Позивач не погодився з правомірністю зазначеної постанови та звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи підтвердження факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, правомірною є постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (надалі Закон № 2344-III).

Частиною другою статті 29 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільні дороги» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

За визначенням, наведеним у підпункті 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Таким чином, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку, її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами Національної поліції України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, що в ході габаритно - вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення навантаження на одиночну вісь 14,9 т (під час перезважування 14,55 т) при допустимих 11,00 т. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 539464 від 16.03.2021 ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення ячменю насипом(а.с.10).

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, згідно із пунктом 16 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за № 30).

Як вбачається зі складених 16.03.2021 відповідачем документів, а саме: довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 10), фактична маса транспортного засобу, який належить позивачу, становила 41 200 (під час перезважування 40 650 т), що перевищує нормативно допустиму 40 т., а фактичне навантаження на одиничну вісь складало14,9 т. (під час перезважування 14,55 т.) при допустимих 11,00 т.

Колегія суддів зазначає, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли нормативно допустима загальна маса перевищує 40 т.

При цьому, законодавчо встановлене можливе відхилення визначено на рівні не більш як 2%. У випадку, коли загальна маса транспортного засобу перевищує зазначені нормативи, він вважається великоваговим та/або великогабаритним, у зв`язку із чим у перевізника виникає обов`язок отримати відповідний дозвіл на право на рух автомобільними дорогами України.

Колегія суддів зазначає, що здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізниками повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження, у даному випадку, на строєну вісь більше 24,00 тон.

Відповідно до пункту 37 Порядку № 879 учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що територіальним управлінням Державної служби України з безпеки та транспорті обґрунтовано та у межах наданих повноважень винесено щодо позивача спірну постанову, якою до нього застосовано адміністративно-господарський штраф у зв`язку із здійсненням належним йому транспортним засобом перевезення великовагового вантажу без відповідного дозволу, з чим погоджується колегія суддів.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з доводом апелянта з приводу того, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не відповідає вимогам належного та допустимого доказу, оскільки зважування транспортного засобу позивача здійснювалось не відповідно до Методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно - дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», оскільки відсутність методичних рекомендацій для зважування сипучих вантажів, затверджених Мінекономрозвитку, сама пособі не може бути підставою для незастосування до перевізника відповідальності, у зв`язку із порушенням ним законодавства про автомобільний транспорт, за умови підтвердження, у даному випадку вказаною вище довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю, факту перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Також суд зазначає, що Методика на яку посилається апелянт не є нормативно -правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не вона не пройшла реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково апеляційний суд зазначає, що відповідно до результатів зважування вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищували нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

Оскільки такого дозволу у позивача не було відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 803/1540/16 (№К/9901/29868/18) від 24 липня 2019 року.

Щодо застосування у спірних правовідносинах висновків, викладених в постанові Верховного Суду № 557/322/17 від 03.12.2019, колегія суддів зауважує, що вони стосуються інших правовідносин про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 по справі № 540/2339/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.