Справа № 160/13552/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
при секретарі судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача представника відповідача Курочкіної І.С. Леонова О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
10.08.2021 року Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платникам податків (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 21.07.2021 року №0000/211/0701.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 09.09.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (т. 3 а.с. 108).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 20.09.2021 року задоволено клопотання представника позивача та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05.10.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (т. 3 а.с. 175).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платникам податків проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року, за результатами якої складено акт перевірки №195/32-00-07-01-02-27/00190905 від 19.03.2021 року, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що податковий орган протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з контрагентом-постачальником ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект» за період грудень 2020 року, оскільки факт виконання договору підтверджується видатковою накладною, експерс-накладною, податковою накладною, рахунком на оплату, банківською випискою, прибутковим ордером, актами приймання-передачі основних засобів. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, що має наслідком його неправомірність та є підставою для скасування.
02.09.2021 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача останнім не підтверджено реальність взаємовідносин з контрагентом-постачальником ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект» на загальну суму ПДВ 23 442,77 грн. Так, при проведенні перевірки встановлено нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки встановлено недостовірність даних, відображених у паперових носіях за формою первинних документів, які було надано ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до перевірки, обмін документами при відсутності факту здійснення господарської операції по ланцюгу придбання-постачання товарів, робіт та послуг між ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект». Операція з придбання товару ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» від контрагента-постачальника ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект» не має ланцюга постачання до виробника, тобто є ризиковим, фіктивним, що здійснює незаконну діяльність, проводили неіснуючі операції з продажу товарів, робіт та послуг з метою незаконного формування податкового кредиту, заниження своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Така господарська діяльність без наявності та не поважної розумової економічної або іншої причини (ділової мети) підтверджує намір платника зменшити отримані доходи з метою несплати податків та отримати додаткову «вигоду» у вигляді заниження податкового навантаження, що свідчить про безтоварність господарської операції.
Отже, відповідач вважає, що викладені висновки в акті перевірки №195/32-00-07-01-02-27/00190905 від 19.03.2021 року відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.
07.09.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав задоволення позову, виходячи з наступного.
Основний вид діяльності за кодом КВЕД 07-10 добування залізних руд.
У період з 24.02.2021 року по 17.03.2021 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платникам податків на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, згідно з наказом від 19.02.2021 року №67, направлень від 23.02.2021 року №66/32-00-07-01-02-25, №67/32-00-07-01-02-25, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платникам податків складено акт від 19.03.2021 року №195/32-00-07-01-02-27/00190905.
Перевіркою встановлені порушення:
- пп. «а» п. 198.1 ст. 198, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1-2 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту, що призвело до завищення суми податкового кредиту за грудень 2020 року на суму ПДВ 23 442,77 грн.;
- п. 200.1, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 розділу V ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за рудень 2020 року на 23 442,77 грн.
Не погодившись із висновками акту перевірки позивач подав заперечення на акт перевірки листом №10/2194 від 12.04.2021 року.
За результатами розгляду заперечень відповідач листом від 07.05.2021 року №2236/6/32-00-07-01-01-09 заперечення позивача залишив без задоволення.
На підставі вказаного акту перевірки від 19.03.2021 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2021 року №0000/88/0701, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість у сумі 12 617 882,00 грн.
Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до ДПС із скаргою на прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.04.2021 року №0000/88/0701.
На підставі рішення Державної податкової служби України Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платникам податків прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 21.07.2021 року №0000/211/0701, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість у сумі 23 443,00 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення форми «В4» №0000/211/0701 від 21.07.2021 року.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Позивач та його контрагенти на момент складання податкових накладних, зазначених в акті перевірки, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із наведеного вбачається, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у перевіряємому періоді ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» мало взаємовідносини з контрагентом-постачальником ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект».
Так, ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» по декларації з ПДВ за грудень 2020 року включено до податкового кредиту ПДВ у сумі 23 442,77 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект» у грудні 2020 року.
07.05.2018 року між ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець) та ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект» (постачальник) укладено договір поставки №3649-09.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується у встановлений термін поставити та передати у власність покупцю ресурси, а саме монітори втоми водія МR688В-PV у кількості 5 одиниць, а покупець зобов`язується приймати товар та сплачувати його вартість на умовах даного договору.
Подальше використання придбаного у ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект» товару у власній господарській діяльності ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» підтверджується прибутковим ордером від 10.12.2020 року, актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №1746 від 24.12.2020 року, №1747 від 24.12.2020 року, №1748 від 24.12.2020 року, №1749 від 24.12.2020 року, № 1750 від 24.12.2020 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Виробнича компанія «Укрспецкомплект» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в ході перевірки не встановлено, що ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект» здійснювало виготовлення (відсутність виробничо-складських приміщень та іншого майна, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень та транспортних засобів, відсутність трудових ресурсів, технічного персоналу (5 осіб), видів діяльності) або придбання ідентичних товарів, які в подальшому було реалізовано на ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». Відсутність у постачальника ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект» законних джерел походження ідентифікованого товару / послуги (активу) свідчить про формування відповідного активу та неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій із його подальшого постачання по всьому ланцюгу проходження товарів, робіт та послуг до кінцевого споживача ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
Таким чином, перевіркою встановлено недостовірність даних, відображених у паперових носіях за формою первинних документів, які було надано ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до перевірки, обмін документами при відсутності факту здійснення господарської операції по ланцюгу придбання-постачання товарів, робіт та послуг між ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект». Операція з придбання товару ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» від контрагента-постачальника ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект» не має ланцюга постачання до виробника, тобто є ризиковим, фіктивним, що здійснює незаконну діяльність, проводили неіснуючі операції з продажу товарів, робіт та послуг з метою незаконного формування податкового кредиту, заниження своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Така господарська діяльність без наявності та не поважної розумової економічної або іншої причини (ділової мети) підтверджує намір платника зменшити отримані доходи з метою несплати податків та отримати додаткову «вигоду» у вигляді заниження податкового навантаження, що свідчить про безтоварність господарської операції. За відсутності факту підтвердження придбання товару / надання послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Проте, суд зазначає про помилковість таких висновків податкового органу щодо нереальності господарських операцій, виходячи з наступного.
Щодо того, що у штаті підприємств недостатня кількість працюючих та щодо відсутності основних засобів, суд зазначає, що Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Також, суд зазначає, що відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому, підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.
Судом встановлено, що на момент здійснення договору постачання позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Як вбачається з письмових документів, наявних в матеріалах справи, первинні бухгалтерські документи ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також, судом встановлено, що податкова накладна постачальника за спірною операцією заповнена у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.
Крім того, щодо отриманої податкової інформації необхідно зазначити, що позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.
Суд зазначає, що у позивача на час розгляду справи наявні первинні документи, які підписані усіма сторонами та уповноваженими особами, контрагент на час здійснення операцій перебував на обліку в податкових органах та не припинений, має усі необхідні реквізити відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підприємств». Факт підтвердження належними первинними бухгалтерськими документами фактичного виконання договорів, укладеними між позивачем та його контрагентами, вказує на фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого останнім ПДВ до податкового кредиту та витрат.
За таких обставин, відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
Таким чином, в ході розгляду справи ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» підтверджено реальність взаємовідносин з контрагентом-постачальником ТОВ «Виробнича компанія «Укспецкомплект».
Отже, податковий орган протиправно дійшов висновку про завищення ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаним контрагентом на загальну суму 23 442,77 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 21.07.2021 року №0000/211/0701, яке є предметом оскарження, прийняте відповідачем не обґрунтовано, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2270,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 21.07.2021 року №0000/211/0701.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 жовтня 2021 року.

Суддя Н.Є. Сліпець