Справа № 420/2285/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2285/21
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Дата і місце ухвалення 08.06.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря - Челак Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі за позовом Фермерського господарства Веста-Юг до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

16.02.2021 року Фермерське господарство Веста-Юг звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 26.02.2020 року №, яким позивачу визначені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1 743 205 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 871 602,50 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на те, що в ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, що виразилось у завищенні від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду внаслідок невключення зменшення залишку від`ємного значення з податку на додану вартість за результатами перевірки контролюючого органу згідно податкового повідомлення-рішення від 03.10.2019 року № .

Апелянт не погодився з висновком суду першої інстанції стосовно неузгодженості на момент проведення перевірки податкового повідомлення-рішення від 03.10.2019 року № , посилаючись на те, що процедура адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення закінчилась в момент отримання товариством рішення від 07.11.2019 року про залишення скарги без розгляду.

На думку апелянта, вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підстав викладеного апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.01.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФГ «Веста-Юг» за листопад 2019 року, за результатами якої складено акт перевірки № 000719/15-32-55-04/34280915 від 17.01.2020 року.

В ході проведення перевірки даних поданої товариством декларації з ПДВ за листопад 2019 року контролюючим органом було встановлено, що товариством до рядку 16.3 розділу Податковий кредит не включено зменшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу в сумі 4591839 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 03.10.2019 року № , прийнятого на підставі акта про результати позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФГ «Веста-Юг» № 000451/15-32-14-13/34280915 від 13.08.2019 року.

З огляду на встановлені обставини контролюючий орган дійшов висновку про порушення ФГ «Веста-Юг» вимог п. 200.1 та п. 200.4 ст. 200 ПК України, а саме: допущено методологічну помилку та завищено суму податкового кредиту на 4591839,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на 1743205,00 грн. та до завищення суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2848634,00 грн.

На підставі акта перевірки № 000719/15-32-55-04/34280915 від 17.01.2020 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № за платежем податок на додану вартість, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на суму 2 614 807,50 грн. (1 743 205 грн. за основним платежем та 871 602,50 грн. за штрафними санкціями).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Веста-Юг», з огляду на наступне:

Згідно п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Статтею 55 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Положеннями ст. 56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно п. 56.5 ст. 56 ПК України, платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Пунктом 56.8 ст. 56 ПК України встановлено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до п. 56.17 ст. 56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що у період з 24.07.2019р. по 06.08.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області проводилась документальна планова виїзна перевірка ФГ «Веста-Юг» щодо дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.03.2019р., валютного законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.03.2019р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.03.2019р., іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.03.2019р., за наслідками якої було складено акт № 000451/15-32-14-13/34280915 від 13.08.2019 року та прийнято податкові повідомлення-рішення, зокрема, податкове повідомлення-рішення № форми «В4» від 03.10.2019 року.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням № від 03.10.2019 року, позивач оскаржив його в порядку адміністративного оскарження до ДПС України.

Рішенням ДПС України № 8610/6/99-00-08-05-01 від 07.11.2019 року скарги на податкове повідомлення-рішення № від 03.10.2019 року разом з іншими податковими-рішеннями були залишені без розгляду.

В свою чергу, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року у справі № 420/6875/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 року, було визнано протиправним та скасовано рішення ДПС України № 8610/6/99-00-08-05-01 від 07.11.2019 року про залишення скарги ТОВ «Веста-Юг» без розгляду.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Веста-Юг», суди виходили з того, що сукупний аналіз діючого законодавства свідчить, що кожна скарга підлягає окремому розгляду, а відносно поданих позивачем трьох скарг було прийнято одне спірне рішення ДПС №8610/6/99-00-08-05-01 від 07 листопада 2019 року про залишення скарг без розгляду.

Суди відхили посилання відповідача на те, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (п.п. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 ПК України), посилаючись на те, що оскаржуване рішення не є таковим рішенням, оскільки відповідно до п. 4 Розділу УІІІ Порядку № 916, про залишення скарги без розгляду контролюючий орган лише повідомляє платника податків у письмовій формі із зазначенням причин повернення. Отже, у платника податків має бути можливість виправити недоліки.

Суд зазначив, що вичерпний перелік рішень, які може прийняти контролюючий орган за результатами розгляду скарги наведений у п. 2 розділу ІХ Порядку № 916, а саме: за результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: 1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; 4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладені обставини, суди дійшли висновку, що рішення Державної податкової служби України №8610/6/99-00-08-05-01 від 07.11.2019 року про залишення скарг без розгляду прийнято з порушенням процедури, встановленої Порядком № 916, що позбавило позивача права на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, судовими рішеннями було підтверджено, що фактично Державна податкова служба України не здійснила розгляд скарг позивача на податкові повідомлення-рішення, в тому числі і на податкове повідомлення-рішення № форми «В4» від 03.10.2019 року по суті, чим позбавила товариство права на досудовий порядок вирішення даного спору по суті, право на який позивач має за нормами статті 56 ПК України та ст.17 КАС України.

З урахуванням зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанції та у зв`язку із набранням рішеннями судів у справі № 420/6875/19 законної сили, єдиною правомірною та послідовною поведінкою суб`єкта владних повноважень є розгляд поданих ТОВ «Веста-Юг» скарг, зокрема, і скарги на податкове повідомлення-рішення № форми «В4» від 03.10.2019 року, однак відповідачем зазначеного вчинено не було.

У відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що на момент проведення контролюючим органом камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФГ «Веста-Юг» за листопад 2019 року, за результатами якої складено акт перевірки № 000719/15-32-55-04/34280915 від 17.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення не було узгоджено в установленому законом порядку, а тому підстави для його врахування при складанні та поданні податкової звітності з ПДВ за листопад 2019 року були відсутні.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки контролюючого органу про допущення позивачем методологічної помилки та завищення суми податкового кредиту, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та до завищення суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду є безпідставними, а прийняте податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Представником позивача 12.10.2021 року було подано до суду апеляційної інстанції заяву про стягнення судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 50 000 грн. за ведення справи в суді апеляційної інстанції.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до положень ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір понесених витрат на правничу допомогу адвоката визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботи.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу (50 000,00 грн.) представником позивача було надано договір від 04.01.2021 року про надання правової (правничої) допомоги, згідно п. 5.3 якого гонорар за ведення справи та здійснення представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції складає 50 000 грн., які підлягають сплаті після завершення розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, у постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року по справі №810/2760/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наданих представником позивача документів неможливо встановити точну кількість часу, витраченого на надані послуги.

Слід зазначити, що дана справа не є складною, а на стадії апеляційного провадження представник позивача використовував ті ж самі аргументи, що і в суді першої інстанції, тобто, позиція учасника справи в суді апеляційної інстанції була сформована ще в суді першої інстанції, не змінювалася в суді апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне:

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Колегія суддів вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі.

Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, колегія суддів доходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства Веста-Юг витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року - без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства Веста-Юг (66442, Одеська область, Ананьївський район, с. Долинське, вул. Перемоги, 8, ) судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 25.10.2021 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук