Справа № 478/1073/21
Суддя: Сябренко І. П.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №478/1073/21
пров. №2-а/478/10/2021
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №837469 від 26.08.2021 року,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №837469 від 26.08.2021 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що відносно нього інспектором 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області було накладено адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення вимог п.2.1 (А) ПДР України «Відсутність посвідчення водія відповідної категорії».

З інкримінованим правопорушенням позивач не згодний, оскільки, вказаного правопорушення не вчиняв, пояснивши, що 26.08.2021 року близько 22 год 04 хв. рухався на транспортному засобу марки «КАМАЗ 53212» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом (державний номерний знак НОМЕР_2 ) та його транспортний засіб було зупинено інспектором патрульної поліції для перевірки допустимого навантаження. На вимогу поліцейського позивачем було надано відповідне посвідчення водія, яке останній використовує відповідно до вимог Конвенції про дорожній рух від 1968 року. Вказане посвідчення видано позивачу в Чеській Республіці та надає йому право керувати транспортним засобом марки «КАМАЗ 53212» з причепом, у тому числі на території України.

Таким чином, оскільки висновки інспектора патрульної поліції про відсутність у нього посвідчення водія не відповідають фактичним обставинам справи, рух на транспортному засобі здійснювався позивачем з відповідним дійсним посвідченням водія, яке видано в Чеській Республіці, позивач вважає що в даному випадку порушень ПДР України не було здійснено.

За таких обставин, позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №837469 від 26.08.2021 року.

Ухвалою суду від 28.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд адміністративної справи.

Ухвалою суду від 12.10.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачем Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області було подано до суду відзив, де відповідач посилається на порушення позивачем вимог п. 2.1 (А) ПДР України, мотивуючи це тим, що 26.08.2021 року поліцейським УПП в Миколаївській області Грабовим П.І. для перевірки в зоні дії Габаритно-вагового контролю було зупинено транспортний засіб марки «КАМАЗ 53212», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки «СЗАП 8354», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського, позивачем не було надано посвідчення водія відповідної категорії яке дає право керування транспортним засобом на території України, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Надане позивачем внутрішнє (національне) водійське посвідчення Чеської Республіки, не відповідає Положенню про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та не дає позивачу права керування транспортним засобом на території України. Встановивши порушення позивачем ПДР України, поліцейським було винесено відповідну постанову та притягнено позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області в судове засідання не прибула, з огляду на клопотання яке міститься в відзиві на позовну заяву, просила суд проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні.

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши відеоматеріали та матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26.08.2021 року поліцейським УПП в Миколаївській області винесено постанову серії ДП18 №837469 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно постанови позивач ОСОБА_1 , 26.08.2021 року о 22 год. 04 хв. на автодорозі Н-11 Миколаїв-Дніпро (265 км.), керував транспортним засобом марки «КАМАЗ 53212», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки «СЗАП 8354», державний номерний знак НОМЕР_2 та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 статті цього Закону унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до пункту 1.9 цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Так, відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, відповідно до п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з п.15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно- ваговий контроль.

Відповідно до п.20 Порядку №879 водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги поліцейських.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки, у тому числіі посвідчення водія відповідної категорії.

Як вбачається з наданого представником відповідача відзиву на позовну заяву та не заперечується позивачем, перевірка наявності у позивача посвідчення водія відповідної категорії інспектором патрульної поліції здійснювалася під час зупинки для перевірки допустимого навантаження транспорту позив ача в зоні пункту габаритно-вагового контролю.

Факт відсутності у позивача посвідчення водія відповідної категорії, яке видано на території України підтверджується дослідженими судом відеоматеріалами та визнається самим позивачем, про що також зазначено у позові.

Таким чином, оскільки приписи ч.1 ст.126 КУпАП визначають керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, самостійним складом правопорушення, а встановлений факт такого непред`явлення позивачем не заперечується, суд приходить до висновку про наявність у відповідача правових підстав для складання постанови серії ДП18 №837469 від 26.08.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, досліджуючи надані відеозаписи також вважає, що інспектором поліції були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, ним було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було.

Посилання позивача на те, що він 26.08.2021 року керував транспортним засобом марки «КАМАЗ 53212», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , на законних підставах, оскільки мав при собі водійське посвідчення Чеської Республіки, яке використовує відповідно до вимог Конвенції про дорожній рух від 1968 року, вказаних обставин не спростовує, з огляду на наступне.

Згідно п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340 (далі - Положення № 340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Пунктом 1 Положення №340 визначено, що це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Відповідно до п.27 Положення №340, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24 вересня 2008 року №586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням.

В свою чергу, згідно п.30 Положення №340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Надана позивачем копія посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видана 24.02.2020 року в Чеській Республіці та записи в ньому виконані латинськими літерами.

Посвідчення вказаного зразка, відповідно до п.30 Положення №340, може використовуватись саме особами, які тимчасово перебувають на території України.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до даної категорії осіб, оскільки є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 05.12.1996 року, та відповідно до положень чинного законодавства має право керувати транспортним засобом лише за наявності у нього національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Вказаної вимоги Положення № 340 позивачем дотримано не було, оскільки при керуванні 26.08.2021 року транспортним засобом марки «КАМАЗ 53212» з причепом, ОСОБА_1 національного посвідчення водія України при собі не мав, чим порушив п.2.1 ПДР, за що правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №837469.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином, з огляду на ненадання позивачем поліцейському посвідчення водія відповідної категорії (національного посвідчення водія України),останнім правомірно винесено оскаржувану постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Суд акцентує увагу позивача на те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постанові від 25 вересня 2019 року по справі №127/19283/17.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не довів протиправності винесеної відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №837469 від 26.08.2021 року, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростували факти, встановлені в оскаржуваній постанові, та надали б суду підстав дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №837469 від 26.08.2021 року, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Сябренко