Справа № 540/1936/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1936/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної допомоги для оздоровлення,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області щодо не нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані у 2008, 2009, 2010 роках чергові відпустки та матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008, 2009, 2010 роки;

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області нарахувати та сплатити грошову компенсацію за невикористані у 2008, 2009, 2010 роках чергові відпустки на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2008 рік в сумі 1497,53 грн., за 2009 рік в сумі 1716,44 грн., за 2010 рік в сумі 1988,58 грн.

II. Позиція позивача, заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходив службу в Бериславському РВ УМВС України в Херсонській області та інших його підрозділах та був звільнений з органів внутрішніх справ України наказом УМВС України в Херсонській області. Звернувшись із листом до УМВС України в Херсонській області щодо повідомлення про розмір та види належного йому грошового забезпечення за період служби в органах внутрішніх справ України, позивач отримав довідки № 631 від 18.12.2020 року за 2008 рік, № 632 від 18.12.2020 року за 2009 рік, № 633 від 18.12.2020 року за 2010 рік про розмір грошового забезпечення, з яких дізнався, що йому у 2008-210 роках не була нарахована та не сплачена щорічна допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення згідно наказу МВС України № 499 від 31.12.2007 року "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ". Пунктом 49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 р. № 114 передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються, у тому числі чергові відпустки. Проте, позивач стверджує, що у відпустки за 2008-2010 роки він не вибував, відповідно матеріальну допомогу, яка повинна була бути надана при вибутті у чергову відпустку, позивач не отримував. При цьому, відповідач не надав будь яких відомостей щодо надання позивачу чергових відпусток. Відтак, позивач вважає, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому компенсацію за невикористані у 2008-2010 роках чергові відпустки і як наслідок матеріальну допомоги для оздоровлення, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

04.06.2021 року за вх. №10741/21 судом зареєстровано відзив на позов, яким відповідач заперечує проти його задоволення, вказуючи на те, що позивач проходив службу в Бериславському РВ УМВС України в Херсонській області, який відповідно до Положення був юридичною особою і мав самостійний баланс та на даний час ліквідований. При цьому, УМВС України в Херсонській області позивачу грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось, а відповідно до відповіді архівного підрозділу УМВС та кадрового підрозділу УМВС в України в Херсонській області накази по особовому складу про вибуття у відпустку та рапорти про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 рік відсутні у зв`язку з закінченням 5-ти річного строку зберігання, встановленого ст. 9г Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МВС від 04.06.2002 №519. Крім того, Інструкцією № 499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ. Відтак, відповідно до Закону України "Про міліцію" та прийнятих на підставі нього підзаконних нормативно-правових актів, виплата матеріальної допомоги не мала обов`язкового характеру, а була правом керівника її виплачувати у межах наявних асигнувань на підставі рапортів при вибутті у щорічну відпустку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.05.2019 року у справі №815/714/16 (№К/9901/12708/18). При цьому, відповідач зазначає, що відповідно до грошового атестату № 4 ЛВ на ст. Херсон ЛУ на Одеській залізниці УМВС України на залізничному транспорті у 2008 році ОСОБА_1 при перебуванні у основній відпустці надано матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 912,00 грн., тому вимога позивача в цій частині є неправомірною. Відповідач також зауважує, що в наказі УМВС №286 о/с від 22.10.2014 відсутня графа про невикористані позивачем дні відпусток, так-як останній використав відповідні відпустки, тому що в разі їх невикористання зазначена інформація обов`язково зазначалась у наказі. При цьому, позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, тобто не надано будь - яких доказів.

17.06.2021 за вх. №11797/21 судом зареєстрована відповідь на відзив, якою позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вказуючи на те, що оскільки відповідач зазначає на відсутність відомостей щодо надання позивачу відпусток та виплати матеріальної допомоги, то відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач визнає не виплату позивачу спірних сум. Позивач вказує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 11.05.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою від 27.10.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

22.10.2010 р. наказом УМВС України в Херсонській області № 286 о/с капітана міліції ОСОБА_1 - начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту Бериславського районного відділу УМВС звільнено з органів внутрішніх справ з 20.10.2014 р. у запас Збройних Сил України ( а.с. 39).

23.12.2020 року УМВС України в Херсонській області листом від 23.12.2020 р. №717/04/2-2020 на звернення позивача від 18.11.2020 р. повідомило його, що інформація про перебування його у відпустках у період з 15.11.2006 по 01.10.2008 у ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області відсутня, оскільки, згідно із записами у послужному списку архівної особової справи ОСОБА_1 у зазначений період проходив службу у Лінійному відділі на станції Херсон на Одеській залізниці. З питання отримання запитуваної інформації запропоновано звернутись у ліквідаційну комісію УМВС України в Одеській області. Зазначено, що при ліквідації Новокаховського міського відділу та Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області накази, розпорядження начальника Новокаховського міського відділу та Бериславського РВ УМВС журнали обліку наказів по особовому складу Новокаховського міського відділу та Бериславського РВ на зберігання у архівний підрозділ УМВС не передані. За результатами перевірки справ " Накази Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області з питань основної діяльності за 2011-2014 встановлено, що ОСОБА_1 перебував у чергових відпустках у 2011-2014 ( накази Бериславського РВ УМВС від 06.08.2012 № 195, від 25.12.2012 № 343, від 08.08.2013 № 99 о/с, від 10.09.2014 № 111 о/с. При цьому, надано довідки про розмір грошового забезпечення у розрізі всіх складових за весь період роботи в Новокаховському МВ УМВС та Бериславському РВ УМВС, зокрема, довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 № 631 від 18.12.2020 року за 2008 рік, № 632 від 18.12.2020 року за 2009 рік, № 633 від 18.12.2020 року за 2010 рік. ( а.с. 11-15).

Дізнавшись з отриманих від УМВС України в Херсонській області довідок про розмір грошового забезпечення за 2008-2010 р.р., що відповідачем не нараховано та не виплачено компенсацію за невикористані у 2008-2010 роках чергові відпустки та матеріальну допомогу для оздоровлення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 24 Закону України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.

Частиною першої статті 18 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII, у редакції, чинній станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ ( жовтень 2014) визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ (жовтень 2014 року) порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначало Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 ( далі - Положення № 114 ), яким передбачено, зокрема

- особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням. Обчислення тривалості відпусток - подобове. Святкові дні, встановлені законодавством неробочими, до тривалості відпусток не включаються. (пункт 49 Положення №114)

- тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно. За рішенням Міністра внутрішніх справ у виняткових випадках можуть надаватися чергові відпустки тривалістю 45 діб особам рядового і начальницького складу, які потребують подовженого відпочинку у зв`язку з особливо складними умовами служби. ( пункт 51 Положення №114)

- чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року. ( абзац перший пункту 52 Положення № 114);

- відкликання осіб рядового і начальницького складу із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено прямим начальником (від начальників головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, на транспорті та науково-дослідних установ, ректорів вищих навчальних закладів МВС, прирівняних до них і вище). При відкликанні з чергової відпустки невикористана її частина надається, як правило, в поточному році. Якщо невикористана частина відпустки становить 10 діб і більше, особам рядового і начальницького складу видаються проїзні документи для проїзду до місця проведення відпустки, але не далі пункту, з якого вони були відкликані, і назад, а також надається додатковий час на дорогу понад відпустку. За бажанням осіб рядового і начальницького складу, невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. ( пункт 55 Положення № 114);

- особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. ( п. 56 Положення № 114)

Структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб у спірний період було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка втратила чинність на підставі Постанови КМ № 704 від 30.08.2017 з урахуванням змін, внесених Постановами КМ № 1052 від 27.12.2017, № 103 від 21.02.2018, ( далі - постанова № 1294), якою передбачалось, зокрема

- виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). ( абзац перший пункту 2 Постанови № 1294)

- надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. ( підпункт 3 пункту 5 Постанови № 1294)

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом МВС від 31.12.2007 р. № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за № 205/14896, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ № 1131 від 31.10.2016, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ ( далі - Інструкція № 499), якою передбачалось, зокрема, -

- при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.( пункт 1.18 розділу І Інструкції № 499)

- особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. ( підпункт 2.16.1. пункту 2.16. розділу ІІ Інструкції № 499);

- допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати. ( підпункт 2.16.3 пункту 2.16 пункту 2.16. розділу ІІ Інструкції № 499);

- підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку. ( підпункт 2.16.4 пункту 2.16 пункту 2.16. розділу ІІ Інструкції № 499).

- фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення. ( підпункт 2.16.5 пункту 2.16 пункту 2.16. розділу ІІ Інструкції № 499).

VI. Оцінка суду

З огляду на вищевказані джерела правового регулювання, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Положенням № 114, яке є спеціальним законодавством та регулює проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, передбачено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Зі змісту пункту 2.16 Інструкції № 499 (у редакції, чинного протягом 2008-2010 років) випливає, що матеріальна допомога для оздоровлення надається особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ один раз на рік, а умовою для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення є наказ по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку.

При цьому, Інструкцією № 499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.05.2019 р. по справі № 815/714/16.

Згідно наказу від 22.10.2014 р. № 286 о/с, яким звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, відомості про кількість днів відпустки, які підлягають компенсації відсутні, що дає підстави стверджувати, про те, що на момент звільнення позивачем відпустку використано.

При цьому, з наявної у справі копії грошового атестату № 4 ЛВ на ст. Херсон ЛУ на Одеській залізниці УМВС України на залізничному транспорті вбачається, що ОСОБА_1 у 2008 році використав основну відпустку (а.с. 38), а відтак вимога позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача в частині не нарахування та виплати на його користь компенсації за невикористану у 2008 році чергову відпустку є необґрунтованою.

Крім того, позивач не надав доказів не використання ним чергових відпусток за 2009-2010 роки.

В свою чергу, відповідач стверджує, що в архівному відділі УМВС документи, які підтверджують надання позивачу щорічних оплачуваних відпусток відсутні, оскільки ст.195 Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, строк зберігання наказів щодо надання щорічних оплачуваних відпусток встановлено 3 роки.

Разом із тим, Інструкцією з організації архівної роботи в органах внутрішніх справ, внутрішніх військах, навчальних закладах, науково- дослідних установах та організаціях системи МВС України, затвердженої наказом МВС України від 25.05.2006 № 530, на архівне зберігання передавалися документи структурних підрозділів УМВС області постійного, тривалого (понад 10 років) зберігання та по особовому складу.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі відсутності (у зв`язку із закінченням терміну зберігання) у відповідача доказів, які можуть підтвердити правомірність позовних вимог, позивач має самостійно надати докази на обґрунтування позову. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд зауважує, що позивач, звільнившись у жовтні 2014 року, мав знати про невиплату йому компенсації за невикористані у 2009, 2010 роках чергові відпустки та своєчасно звернутись до роботодавця із відповідним запитом про отримання підтверджуючої інформації.

При цьому, позивач просить нарахувати та сплатити йому грошову компенсацію за невикористані у 2008-2010 роках чергові відпустки та стягнути матеріальну допомогу для оздоровлення за вказаний період, тобто через 6-8 років після закінчення терміну зберігання документів, які підтверджують факт отримання матеріальної допомоги та перебування у відпустці у році звільнення.

Відтак, своєю бездіяльністю позивач сам унеможливив отримання належних доказів для відновлення його порушеного права.

Зважаючи на викладене, позивачем не доведено наявності у нього права на отримання компенсації за невикористані дні відпустки, а відтак позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності УМВС України в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати компенсації за невикористані дні відпустки за 2008-2010 роки є необґрунтованою.

Як зазначалось вище, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку, а підставою для її надання є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку. ( підпункти 2.16.3-2.16.4 пункту 2.16 пункту 2.16. розділу ІІ Інструкції № 499).

При цьому, з 2008 року, виплата матеріальної допомоги була правом, а не обов`язком керівника органів і підрозділів внутрішніх справ, разом з тим, таке право має здійснюватися у межах асигнувань, що виділяються на утримання таких органів, та залежить, зокрема, від ефективності службово-трудової діяльності того чи іншого працівника ОВС.

Відповідно до копії грошового атестату № 4 ЛВ на ст. Херсон ЛУ на Одеській залізниці УМВС України на залізничному транспорті Бабаян Ф.П. у 2008 році отримав матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні основної відпустки в сумі 912.00 грн. ( а.с. 38).

Крім того, з листа члена ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 26.05.2021 р. ( а.с. 36) вбачається, що документи тимчасового строку зберігання (накази з питань щодо надання щорічних відпусток, рапорти про надання матеріальної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення) Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області на зберігання до архівного підрозділу УМВС України в Херсонській області не передавалися.

Підсумовуючи викладене та враховуючи, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язковою виплатою, а здійснюється при наданні особі щорічної основної відпуски, і за інформацією архівного підрозділу УМВС України в Херсонській області документи, які є підставою для виплати позивачу матеріальної допомоги, відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання, а позивачем в порушення ч. 1 ст. 77 КАС України не надано суду доказів вибуття його у відпустку у спірний період, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності та стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення задоволенню є необґрунтованими.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст.77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість позовних вимог, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктами владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

VIII. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (місце знаходження: 73003, м. Херсон, вул. Лютеранська,4, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної допомоги для оздоровлення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 106030000