Справа № 420/19752/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
23 жовтня 2021 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати окремі положення індивідуального акту, а саме:

- пункт 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021 щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 за виявлену нестачу продуктів харчування у кількості 4672,37051 комплектів на загальну суму 329402,12 гривень, на підставі ст.ст. 6, 7, 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», з утриманням 20 % від грошового забезпечення;

- пункт 3 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021 щодо зобов`язання помічника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби внести до книги нарахувань та утримань Військово-медичного клінічного центру Південного регіону суму у розмірі 329402,12 гривень, яка облікована як дебіторська заборгованість у військовій частині НОМЕР_1 та щомісяця утримувати з грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 у розмірі 20 %;

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону (Код ) вчинити певні дії, а саме повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 20 % грошового забезпечення, утриманого згідно з пунктами 2 і 3 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021.

Також, 21.10.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, вхід. № 58291/21, у якій останній просить:

- зупинити дію індивідуального акта пункту 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021 щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 за виявлену нестачу продуктів харчування у кількості 4672,37051 комплектів на загальну суму 329402,12 гривень, на підставі ст.ст. 6, 7, 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», з утриманням 20 % від грошового забезпечення;

- заборонити відповідачу вчиняти певні дії, передбачені пунктом 3 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021, а саме щомісяця утримувати з грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 %.

Згідно зі змістом вказаної заяви, її подано із зазначенням, зокрема що: необхідність застосування зазначених заходів забезпечення позову обґрунтовується тим, що утримання грошового забезпечення з позивача завдає йому матеріальної шкоди, існує очевидна загроза порушення його прав та законних інтересів на своєчасне одержання грошового забезпечення (оплату праці) в розмірі не нижчу від визначеної законодавством для військовослужбовців, що неодмінно призведе до зниження рівня його життя та членів сім ї військовослужбовця, а також інших негативних наслідків, пов`язаних із задоволенням матеріальних потреб позивача; водночас невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом:

1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;

2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків;

4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій;

5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення;

6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку);

7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";

8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;

9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта.

Згідно з ч. 6 ст. 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Отже, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до змісту прохальної частини позовної заяви позивач просить, зокрема визнати протиправними та скасувати окремі положення індивідуального акту, а саме:

- пункт 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021 щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 за виявлену нестачу продуктів харчування у кількості 4672,37051 комплектів на загальну суму 329402,12 гривень, на підставі ст.ст. 6, 7, 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», з утриманням 20 % від грошового забезпечення;

- пункт 3 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» № 1086 від 23.09.2021 щодо зобов`язання помічника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби внести до книги нарахувань та утримань Військово-медичного клінічного центру Південного регіону суму у розмірі 329402,12 гривень, яка облікована як дебіторська заборгованість у військовій частині НОМЕР_1 та щомісяця утримувати з грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 у розмірі 20 %.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову призведе до зупинення спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, та унеможливить настання негативних наслідків для обох сторін.

Вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження в частині існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Зупинення дії п. 2 спірного наказу та заборона відповідачу вчиняти певні дії, передбачені п. 3 спірного наказу (фактично, на виконання п. 2 спірного наказу) носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямовує на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову та недопущення настання негативних наслідків для позивача.

В свою чергу, суд також враховує, що навіть у разі ухвалення в подальшому судового рішення, за наслідком розгляду судом по суті заявлених позовних вимог на користь позивача, останньому необхідно буде докласти значних зусиль для повернення стягнутих з нього грошових коштів.

Суд також враховує зворотній бік заявлених способів забезпечення позову, зокрема наявність або відсутність потенційної загрози уникнення матеріальної відповідальності позивачем.

Поряд із цим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки оскаржуваним пунктам наказу: не оцінює ґрунтовність та підстави його прийняття та покладене в його основу правове обґрунтування, не перевіряє його на відповідність критеріям, закріпленими у ст. 2 КАС України.

В контексті наведеного суд вважає заявлені позивачем заходи забезпечення даного позову співмірними, у зв`язку із чим вважає, що клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного з метою запобігання настання для позивача негативних наслідків, з урахуванням дотримання балансу процесуальних прав та обов`язків сторін, підлягає задоволенню.

Виходячи з того, зокрема що: вказані заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову, є співмірними, та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті; при цьому, правова оцінка оскаржуваних пунктів наказу відповідача підлягатиме встановленню під час судового розгляду справи, тощо суд вважає обґрунтованими та доведеними обставини, що невжиття заявлених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідно заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 242, 243, 248, 256, 294, 295, Перехідними положеннями КАС України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , вхід. № 58291/21 від 21.10.2021 року, про забезпечення позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (місцезнаходження: вул. Пироговська, буд. 2, м. Одеса, 65044; ідентифікаційний код: 08199969), третя особа Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ), про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зупинити дію пункту 2 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» від 23.09.2021 № 1086 щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 за виявлену нестачу продуктів харчування у кількості 4672,37051 комплектів на загальну суму 329402,12 гривень, на підставі ст.ст. 6, 7, 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», з утриманням 20 % від грошового забезпечення.

Заборонити Військово-медичному клінічному центру Південного регіону вчиняти певні дії, передбачені пунктом 3 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону «Про результати службового розслідування» від 23.09.2021 № 1086, а саме щомісяця утримувати з грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 %.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова