Справа № 200/11529/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 жовтня 2021 року справа №200/11529/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Сіваченка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 200/11529/20-а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 р. у справі № 200/11529/20-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 р. у справі № 200/11529/20-а, скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 р. у справі № 200/11529/20-а в частині відмови в задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення №93 від 02.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результати складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора», прийнято нове рішення в цій частині, яким: визнано протиправним та скасовано рішення №93 від 02.04.2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результати складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора». В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 р. у справі № 200/11529/20-а - залишено без змін.

Також, Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Донецької обласної прокуратури () та Офісу Генерального прокурора () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачену суму витрат на правничу допомогу у розмірі 9200 (дев`ять тисяч двісті) грн.

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 200/11529/20-а, яке обгрутовано тим, що судом стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Донецької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 сплачену суму витрат на правничу допомогу у розмірі 9200 грн. проте суд не вирішив питання щодо розподілу навпіл суми правничої допомоги у розмірі 9200 грн. між відповідачами.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

При частковому задоволенні позову у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 4 ст. 139 КАС України).

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 5 статті 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 247 КАС України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

За правилами пункту 3 частини 1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, в тому числі, судом не вирішено питання про судові витрати.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції було розглянуто вимоги апеляційної скарги про розподіл витрат на правничу допомогу у розмірі 9200 грн, тобто судом у резолютивній частині вирішено питання про судові витрати.

Отже, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки судом в судовому рішенні вирішено питання про судові витрати.

Суд зазначає, що механізм, визначений у статті КАС України щодо ухвалення додаткового рішення, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, незгоден з прийнятим рішенням в частині розподілу судових витрат або виправлення описки.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про винесення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 143, 241, 248, 252, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат по справі № 200/11529/20-а відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 27 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Сіваченко

Г.М. Міронова