Справа № 640/26824/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 жовтня 2021 року м. Київ № 640/26824/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури
про визнання протиправними та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01.07.2021 №VII-014/2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено останній десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, про які у ній зазначено. А саме, позивачці було запропоновано подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, разом із документальними доказами поважності причин пропуску такого процесуального строку.

Копію цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачка отримала 01.10.2021, про що свідчить наявне у суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №990.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшла уточнена позовна заява (в редакції від 08.10.2021), в тексті якої ОСОБА_1 навела пояснення щодо причин пропуску нею 30-денного строку на оскарження рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01.07.2021 за №VII-014/2021. Зокрема, ОСОБА_1 повідомила суд, що 28.07.2021 вона отримала оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01.07.2021 за №VII-014/2021. ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Полтава померла бабуся позивачки - ОСОБА_2 . Як стверджує позивачка, її бабуся померла від ускладнень, викликаних COVID-19. У зв`язку із проведенням поховання померлої, ОСОБА_1 виїхала до міста Полтава та залишалася там на 9-тий день смерті ОСОБА_2 . З урахуванням викладеного позивачка просила суд поновити їй строк звернення до суду із цим позовом.

На підтвердження наведених обставин позивачка подала до суду засвідчену нею особисто копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 21.07.2021, копію лікарського свідоцтва про смерть №351від 21.07.2021, разом з довідкою про причину смерті, - виданих лікарем Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради».

Розглянувши подані позивачем на усунення недоліків позову документи, суд зазначає про наступне.

У силу припису ч. 7 ст. 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, моментом початку відліку встановлено ст. 122 КАС України строку на звернення до суду є момент встановлення самим позивачем факту порушення його прав.

Слід також зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п. 1 ст. 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Проаналізувавши зміст пояснень позивачки щодо причин пропуску нею строку звернення до суду із цим позовом, а також подані позивачкою документи з метою доведення підстав для поновлення їй строку, суд дійшов висновку про не наведення та не доведення нею існування таких підстав.

Зокрема, позивачка не повідомила суду про підстави, що перешкодили їй звернутися до суду із цим позовом упродовж 30-ти днів з моменту отримання рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01.07.2021 за №VII-014/2021.

Стосовно повідомлених позивачкою обставин її виїзду до міста Полтава та перебування там на час поховання близької родички (приблизно до кінця липня 2021 року), то такі обставини документально не підтверджені. Так, подані позивачкою копії свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті ОСОБА_2 не містять інформації про наявність родинного зв`язку між ОСОБА_1 та померлою, про смерть ОСОБА_2 саме внаслідок ускладнень, спричинених коронавірусною хворобою (COVID-19).

Поряд з цим, позивачка в обґрунтування своєї заяви про поновлення строку звернення до суду не подала до суду жодні документи (у вигляді оригіналів або належним чином засвідчених копій), які б могла засвідчити факти виїзду ОСОБА_1 за межі міста Києва (де за даними Єдиного реєстру адвокатів України знаходиться місце роботи позивачки) на тривалий термін до іншого населеного пункту, та контактування ОСОБА_1 в липні-серпні 2021 року з особою, яка хворіла на коронавірусну хворобу (COVID-19); звернення ОСОБА_1 до сімейного лікаря з метою отримання лікарняного на час лікування/перебування на самоізоляції; перебування ОСОБА_1 , як контактної особи, упродовж встановленого чинним законодавством терміну на самоізоляції або перебування ОСОБА_1 в липні-серпні 2021 року на лікарняному.

Таким чином, обставини, на які посилається позивачка у тексті уточненої редакції позовної заяві як на причини пропуску нею строку звернення до адміністративного суду із даним позовом суддя визнає документально необґрунтованими та такими, що не можуть бути визнані як поважні підстави для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що підстави, на які посилається позивачка у позовній заяві в редакції від 08.10.2021 як на причин пропуску строку звернення до суду, не є поважними підставами, з яких пропущений строк звернення до суду, суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01.07.2021 №VII-014/2021.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачці.

3. Ухвалу про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачці.

4. Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок