Справа № 340/1884/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1884/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Суворової Світлани Миколаївни

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (головуючий суддя Петренко О.С.) про призначення експертизи в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області, Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області, Державного агентства рибного господарства України

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області (далі Відповідач-1), Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області (далі Відповідач-2), Державного агентства рибного господарства України (далі Відповідач-3), в якому просив суд:

- стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області, правонаступником якого є Державне агентство рибного господарства України на користь ОСОБА_1 недоотриману суму заробітної плати при звільнені з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області в розмірі 1398,90 грн. та 533276,26 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 26 травня 2017 р. по 31.03.2021р.;

- визнати протиправними дії Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку середнього заробітку за час проходження ним військової служби за контрактом, викладену у листі №1-8-17/80-21 від 20.01.2021 р.

- стягнути з Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотримані суми грошового забезпечення в розмірі 112766,61 грн. за період з 26.05.2017 по 28.02.2021.

11 червня 2021 року на адресу суду першої інстанції від Відповідача-1 надійшло клопотання про призначення експертизи (вх.№16219/21 від 11.06.2021 р.), в якому останній просив суд призначити економічну експертизу, на вирішення якої поставити запитання: «Чи підтверджено документально наявність заборгованості Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області з виплати заробітної плати ОСОБА_1 при звільненні та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26 травня 2017 року по 31 березня 2021 року, її розмір?». Проведення експертизи доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Січеславська Набережна,17, оф.361, м. Дніпро, 49000) (т. 1, а.с. 207-216).

Клопотання Відповідача-1 про призначення експертизи мотивовано тим, що для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у межах даної справи, необхідні спеціальні знання та призначення у справі судової економічної експертизи із вищевказаних питань.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року клопотання Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області про призначення судово-економічної експертизи у справі № 340/1884/21- задоволено (т. 2, а.с. 32-33).

Представник Позивача, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 35-40).

В апеляційній скарзі представник Позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що судом першої інстанції не було встановлено строк для досягнення сторонами згоди щодо обрання експерта або експертної установи та не було враховано думку Позивача щодо питань, які мали бути поставлені на вирішення експерта, вказане, на думку останнього, свідчить про порушення судом першої інстанції принципів здійснення правосуддя, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідач-3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування відзиву Відповідач-3, зокрема вказав про те, що з урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Крім того, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивуючи відзив Відповідач-1 зазначив про те, що, на його думку, суд першої інстанції правомірно встановив, що Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області зазначено достатні підстави на підтвердження обґрунтованості поданого клопотання про призначення справи. Більш того, Відповдіач-1 вказував про те, що Позивач у своєму клопотанні про призначення судово-економічної експертизи експерту Ліхтіній Л.Р. не надав доказів існування такого експерта та доказів наявності у нього повноважень на проведення відповідних експертиз.

Відповідач-2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Обґрунтовуючи відзив Відповідач-2 зазначив доводи аналогічні доводам відзиву Відповідача-1.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України).

Предметом спору у цій справі є питання правомірності проведеного Відповідачем-1 розрахунку з Позивачем при звільнені та питання наявності підстав для стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

На думку суду першої інстанції, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у галузі економіки, без яких, на думку суду, встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Отже, судова експертиза може бути призначена ухвалою суду для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, водночас як питання права не можуть бути предметом висновку експерта.

При цьому, згідно з ч.ч. 3-5 ст. 102 КАС України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Таким чином, у випадку надходження клопотання про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції, з метою дотримання вимог статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язаний призначити справу до розгляду у судовому засіданні за участі сторін, запропонувавши їм сформулювати питання на вирішення судової експертизи, а також визначити експерта чи експертну установу.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що, приймаючи рішення про призначення спірної експертизи за клопотанням Відповідача-1, суд першої інстанції не дав оцінки доводам Позивача, викладеним у клопотанні останнього про призначення судової економічної експертизи, яке надійшло до суду першої інстанції 24.06.2021 року за вх. №17552/21, у тому числі щодо обрання експерта або експертної установи та щодо переліку питань, роз`яснення яких, на думку останнього, потребує висновку експерта.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, також, відсутнє і мотивування підстав не прийняття судом питань, запропонованих Позивачем, роз`яснення яких, на думку останнього, потребує висновку експерта.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року по справі №340/1884/21 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Суворової Світлани Миколаївни - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року по справі №340/1884/21 - скасувати.

Справу №340/1884/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області, Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області, Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправними дій - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов