Справа № 160/2071/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/2071/21

головуючий суддя І інстанції Врона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Чередниченка В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року в адміністративній справі №160/2071/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рішенням суду від 21.01.2019 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2010 р. за даними її пенсійної справи про страховий стаж та її заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік з виключенням з розрахунку періоду з 01.02.2006 р. по 31.10.2009 р. (оптимізація). Розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії виконати з урахуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 р., що становить 3с=1650,43 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2012 р. із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія при перерахунку з 01.03.2010 р. та її страховий стаж (перерахунок тільки по стажу);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат та компенсацією витрати частини пенсії у зв`язку з порушенням термінів її виплати згідно Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 р.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рішенням суду від 21.01.2019 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2010 р. за даними її пенсійної справи про страховий стаж та її заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік з виключенням з розрахунку періоду з 01.02.2006 р. по 31.10.2009 р. (оптимізація).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2012 р. із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія при перерахунку з 01.03.2010 р. та її страховий стаж.

В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що суд першої інстанції безпідставно відмовив останній в задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача при перерахунку пенсії з 01.03.2010 року здійснити розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії з урахуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економінки України за 2009 рік, що становить 3с= 1650.43 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року № 804/209/669/18 була виконана останнім у повному обсязі та належним чином, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційних скарг та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останніх, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 02.02.2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку.

Пенсія призначена позивачу відповідно до Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення та Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що до 31.03.2012 року позивач була працюючим пенсіонером.

18.02.2011 року ОСОБА_1 зверталась із заявою до відповідача, щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відомостей про звільнення з 10.02.2011 року з роботи Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №30.

Відповідно до розпорядження №143967 від 02.06.2011 року Пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2011 року по стажу, з врахуванням даних, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу. Після перерахунку з 01.03.2011 року розмір пенсії позивача був обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 17.11.2010 року, що складав 41 рік 24 дні, у тому числі Список 1 5 років 7 місяців та заробітної плати за період роботи з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року.

25.12.2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року, провадження №22ц/74/9353/14.

Згідно розпорядження №143967 від 31.01.2015 року Пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2015 року по стажу, враховуючи дані, які містились в системі персоніфікованого обліку про застраховану особу станом на 23.12.2014 року. Стаж зараховано по 31.12.2012 року (враховуючи період з 01.01.2010 року по 09.05.2011 року робота на ПАТ Дніпровський металургійний комбінат), що склало 42 роки 2 місяці 12 днів, у тому числі Список № 1 5 років 7 місяців.

25.01.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо відомостей про суми заробітку для нарахування пенсії в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року на ПАТ Дніпровський металургійний комбінат та вирішення питання щодо подання страхувальником коригуючих відомостей за відповідний період на застраховану особу ОСОБА_1

08.02.2017 року управління Пенсійного фонду звернулось з листом № 2059/10/37 до ПАТ Дніпровський металургійний комбінат, щодо вирішення питання подання уточненого звіту про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року.

22.02.2017 року ПАТ Дніпровський металургійний комбінат листом № 031-10 повідомило управління, що дані про нарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 01.03.2011 року відображено у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України у лютому 2012 року.

09.03.2017 року управління Пенсійного фонду вдруге звернулось до підприємства з листом № 3402/10/37 щодо питання надання коригуючої звітності за ОСОБА_1 , оскільки відомості про застрахованих осіб до системи персоніфікованого обліку за 2009 рік подаються за формою ІНДАНІ, а ПАТ Дніпровський металургійний комбінат відображено відомості у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, тому відомості ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що не дає управлінню можливості зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року.

24.04.2017 року ПАТ Дніпровський металургійний комбінат подано до управління Пенсійного фонду Індивідуальні відомості про застраховану особу за 2009 рік за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року з позначкою коригуюча стосовно позивача, в яких зазначено щомісячні суми нарахованої заробітної плати та суми страхових внесків, утриманих із заробітку.

Після подання ПАТ Дніпровським металургійним комбінатом 24.04.2017 року коригуючої звітності стосовно ОСОБА_1 за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, ОСОБА_1 було запрошено до управління для подання заяви про зарахування додаткового стажу.

03.05.2017 ОСОБА_1 особисто надала заяву на проведення перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року на ПАТ Дніпровським металургійним комбінатом.

Перерахунок пенсії позивача проведено 10.05.2017 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , розмір пенсії після перерахунку з 01.05.2017 року обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 року, що складає 42 роки 11 місяців 24 дні, у тому числі Список № 1 - 5 років 7 місяців.

Не погоджуючись з проведеним перерахунком, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року у справі №804/209/669/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2015 року;

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2015 року з урахуванням стажу за період з 13.10.2009 року по 31.12.2009 року та виплатити різницю недоплаченої пенсії.

В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року у справі №804/209/669/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 р. в адміністративній справі №804/209/669/18 було скасовано, прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протиправними щодо відмови у виконанні перерахунку її пенсії з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року відповідно до п.4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року, відповідно до п.4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та даних з її пенсійної справи про фактичних страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і 01.07.2000 рік по 28.02.2010 рік та виплатити різницю недоплаченої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позову ОСОБА_1 було відмовлено.

23.05.2019 року позивач звернулась до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою стосовно надання роз`яснень про перерахунок пенсії на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року у справі №804/209/669/18. Також, позивач просила надати протоколи перерахунку пенсії з 01.03.2020 року по кожному з варіантів щодо розрахунку заробітку для обчислення пенсії. В заяві вказано, що за її розрахунком оптимальним є третій варіант по стажу і заробітку за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року, дані про який містяться в системі персоніфікованого обліку. Згідно цього перерахунку коефіцієнт заробітку для обчислення складає 2,43819.

03.06.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №4061/12-09, в якому повідомлено, що пенсію обчислено із загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 року, що складає 48 років 12 днів, з них робота за Списком №1 05 років 7 місяців та заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року. Індивідуальний коефіцієнт стажу з врахуванням вартості одного року страхового стажу 1% складає 0,4800 = 48 років х 12 місяців = (576 місяці : 12 : 100). Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 2,16377. Заробіток для обчислення пенсії, з урахуванням середньої заробітної плати по народному господарству за 2014,2015,2016 роки складає 9530,00 грн. (4404,35 грн. х 2,16377).Загальний розмір пенсії виплати з 01.05.2019 року складає 4993,56 грн., з яких: 4574,40 грн. розмір пенсії за віком (9530,00 грн. х 0,48000); 419,16 грн. доплата за понаднормовий стаж 28 років (1497,00 х 0,28 грн.); 4993,56 грн. загальний розмір пенсії за віком.

13.06.2019 року позивач звернулась до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання всіх варіантів розрахунку заробітку для обчислення пенсії (розрахунок коефіцієнта заробітку та значення середньої заробітної плати по народному господарству України).

27.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №4555/К-09, в якому вказано, що станом на 01.03.2019 року пенсія розрахована із середньомісячного заробітку 9530,00 грн. за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 28.02.2010 року (2,16377 індивідуальний коефіцієнт для обчислення х 4404,35 грн. середньомісячна заробітна плата за 2014-2016 роки) та загального стажу, зарахованого по 31.03.2012 року, що становить 43 роки 12 днів, в тому числі за списком №1 5 років. З 01.06.2019 року розмір пенсії складає 4993,56 грн. До виконання рішення суду розмір пенсії позивача складав 5195,96 грн.

Не погодившись з вказаними висновками відповідача, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були допущені протиправні дії в частині порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст.24 Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Приписами частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуваннявизначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуваннядля обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування перерахунок пенсії може виконуватись за одним із трьох варіантів і право вибору оптимального варіанту (тобто такого що дає найбільший розмір пенсії), надане пенсіонеру, а не пенсійному органу. Вибір варіанту перерахунку індивідуальний і залежить від даних в пенсійній справі пенсіонера про фактичний страховий стаж та його заробітну плату.

Зі змісту вказаних правових приписів вбачається, особа-пенсіонер, яка продовжувала працювати після виходу на пенсію, наділена правом на перерахунок пенсії з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу.

При цьому, пенсіонер також має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії.

Як свідчать встановлені обставини справи, 23.05.2019 року та 13.06.2019 року позивач зверталась Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявами, в яких просила надати протоколи можливих варіантів перерахунку пенсії для вибору з них оптимального. Також, позивачем було зауважено, що за її розрахунком оптимальним є третій варіант - по стажу і заробітку за період з 01.07.2000р. по 28.02.2010р.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що перерахунок пенсії позивача був проведений без врахування бажання позивача та внаслідок останнього був зменшений отримуваний позивачем розмір пенсії.

Однак, відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відтак, положення чинного законодавства закріплюють гарантію за пенсіонерами відносно неможливості зменшення розміру отримуваної пенсії за результатом проведення перерахунку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджєуться з висновками суду першої інстанції, що оптимізація застосовується з метою виключити з розрахунку період з найменшою зарплатою, щоб отримати більший розмір коефіцієнта зарплати для обчислення пенсії, а отже для збільшення пенсії. В той час, як судом встановлено, що відповідач застосував оптимізацію для зменшення її пенсії.

Відтак, з огляду на викладені обставини, обгрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо порядку перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 р. та з 01.04.2012 р. відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рішенням суду від 21.01.2019 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2010 р. за даними її пенсійної справи про страховий стаж та її заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік з виключенням з розрахунку періоду з 01.02.2006 р. по 31.10.2009 р. (оптимізація) та виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2012 р. із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія при перерахунку з 01.03.2010 р. та її страховий стаж.

Що стосується правомірності зобов`язання відповдіача провести розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії, з урахуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 р., що становить 3с=1650,43 грн., то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідні повноваження стосовно розрахунку пенсії є дискреційними повноваженнями органу пенсійного фонду.

Що стосується правомірності зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрат частини пенсії у зв`язку з порушенням термінів її виплати, згідно Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року, то колегія суддів виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону № 2050-ІІІ прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Таким чином, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію, особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 09.06.2021 року по справі № 240/186/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, з заявою про виплату втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач до пенсійного органу не зверталась, що свідчить про передчасність заявлених позивачем позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу компенсації втрати частини доходу.

Що стосується посилань пенсійного органу в апеляційній скарзі на необхідність застосування приписів п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, з огляду на те, що спірні правовідносини фактично пов`язані з виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі № 804/209/669/18, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Так, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2019 року позивач, в межах справи № 804/209/669/18, звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в якій просила визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області вчинених ним на виконання рішення суду від 21.01.2019 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2010 року та з 01.04.2012 року, відповідно до п.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та даних з її пенсійної справи про фактичний страховий стаж та її заробітну плату за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 рік і з 01.07.2000 року по 28.02.2010 рік та виплатити різницю недоотриманої пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без задоволення.

В наведеному судовому рішенні суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач обґрунтовує протиправність дій пенсійного органу з неналежного виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року, посиланням на здійснення перерахунку її пенсії з 01.03.2019 року, а не з 01.03.2010 року, як передбачено рішенням суду та неврахування її бажання при виборі варіанту перерахунку пенсії.

Однак, питання щодо формули розрахунку пенсії позивача не було предметом спору у даній справі.

Відтак, наведеним судовим рішенням було встановлено факт необгрунтованості звернення позивача до суду з заявою про визнання протиправними дій відповідача, поданої в порядку ст. 382 КАС України, що свідчить про обгрунтованість вирішення заявлених позивачем позовних вимог по даній справі, саме в окремому позовному провадженні.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року в адміністративній справі №160/2071/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя А.О. Коршун