Справа № 440/5514/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/5514/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №440/5514/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 суддівської винагороди за травень 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 за період з 01 по 31 травня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №440/5514/20 - без змін.

06.05.2021 позивачу виданий виконавчий лист №440/5514/20.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.06.2021 відкрито виконавче провадження №65625211.

27.09.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 заяву позивача про встановлення судового контролю призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

04.10.2021 до суду надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю, у яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні такої заяви. Наголошував, що управління не відмовляється від виконання рішення суду, однак з огляду на відсутність коштів не має можливості виконати останнє. Зауважив, що відповідачем вжиті заходи для забезпечення виконання судового рішення. Крім того, стверджував, що обов`язок відповідача подати звіт про виконання судового рішення міг бути встановлений під час постановлення основного рішення у його резолютивній частині. Вважав, що на цій стадії процесу, позивач не має права на звернення зі заявою про встановлення судового контролю.

Розглянувши подану заяву та матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки у наведеній нормі зазначено, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), то можна дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення по справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Відповідач у своїх запереченнях дійшов помилкового висновку про те, що стаття 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог. Тоді як законодавець у зазначеній нормі процесуального кодексу фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

За обставин цієї справи суд встановив, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області проведено розрахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 на виконання рішення суду у цій справі, відповідно до якого сума останньої до виплати за травень 2020 року становить 56819,00 грн.

Доказів виплати позивачу розрахованої суми відповідачем до суду не надано.

Відповідач на підтвердження вжиття заходів з виконання рішення суду у цій справі надає копію листів до ДСА України стосовно виділення коштів, у відповідь на яке ДСА України у листі від 13.07.2021 №11-13720/21 повідомлено, що відповідне судове рішення можливо виконати у добровільному порядку за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя" в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Крім того, роз`яснено можливість звернення стягувача та виконавця до суду із заявою про зміну порядку та способу з метою подальшого безспірного списання коштів.

Надаючи оцінку викладеному, суд зауважує, що доказів відсутності коштів по вказаній бюджетній програмі суду надано не було. Натомість до заперечення долучено довідку від 04.10.2021 №ЕП-03/3969/2021-вих довільної форми, відповідно якої зазначено, що станом на 04.10.2021 відсутні кошторисні призначення по КЕКВ 2730 "Інші виплати населенню".

Згідно частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань.

Зважаючи на ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних причин невиконання рішення суду, що набрало законної сили, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача подати звіт про виконання рішення суду у цій справі.

Суд вважає за необхідне надати відповідачу строк для подання такого звіту упродовж одного місяця з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Отже, заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення належить задовольнити.

Керуючись статтями 167, 248, 256, 372, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №440/5514/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії упродовж одного місяця з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба