Справа № 240/10922/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/10922/20

Головуючий у 1-й інстанції: Липа Володимир Анатолійович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

26 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не виплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби всіх належних грошових сум;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 02.08.2019 по 08.07.2020.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що стаття 117 КЗпП не розповсюджується на правовідносини, що виникають у випадку наявності судового рішення про присудження виплати заробітної плати, право на отримання якої було спірним.

Відповідач вказує, що розрахунок з позивачем відбувся в межах надходжень бюджетних асигнувань у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, апелянт вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом , оскільки позивач був виключений зі списків військової частини 26.07.2019, а з позовом звернувся в липні 2020, тобто майже через рік після закінчення військової служби.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції здійснює апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно витягу із наказу начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 липня 2019 року №252-ОС, підполковника ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас наказом начальника Північного регіонального управління від 27.06.2019 №210-ОС за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з 01 серпня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідачем при звільненні не було виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення та невірно визначено розмір посадового окладу та окладу за військовим званням.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з липня 2015 року по лютий 2018 року включно. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, яке набрало законної сили 20 травня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України зокрема, сплатити ОСОБА_1 , недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ Про Державний бюджет України на 2018 рік на 01.01.2018 та Законом України від 23.11.2018 року N 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік на 01.01.2019.

На виконання вказаних судових рішень позивачу перераховані на банківський рахунок відповідні кошти: 21.01.2020 - індексація грошового забезпечення та 30.06.2020, 08.07.2020 - недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку, що підтверджується довідкою АТ КБ Приватбанк від 08.07.2020.

Позивач, вважаючи, що наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся з відповідним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив зі змісту статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Враховуючи вищевказані положення, суд першої інстанції вказав на обґрунтованість позовних вимог та задовольнив адміністративний позов шляхом зобов`язання відповідача нарахувати на виплатити позивачу розрахований на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 середній заробіток за час затримки розрахунку з 02.08.2019 по 08.07.2020.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно положень статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою звернення до суду з адміністративним позовом з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на думку позивача, є несвоєчасний розрахунок щодо виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби з липня 2015 року по лютий 2018 року включно та невірне визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, що підтверджується відповідними судовими рішеннями.

Визначаючись щодо наявності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі №240/11952/19, яке набрало законної сили 20 травня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено.

Визнано дії військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року №2246-УІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести перерахунок, починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Визнано дії військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2019 по 01.08.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України провести перерахунок ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2019 по 01.08.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 сплатити ОСОБА_1 , недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018 та Законом України від 23.11.2018 року N 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду 28 січня 2020 залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду 28 січня 2020 набрало законної сили 20.05.2020, виконано відповідачем добровільно шляхом перерахування коштів 30.06.2020 та 08.07.2020 на картковий рахунок ОСОБА_1 , недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку, що підтверджується довідкою АТ КБ Приватбанк від 08.07.2020.

12.07.2020 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів зазначає, що в даній справі судом першої інстанції прийнято рішення 03.02.2021.

При цьому, до матеріалів апеляційної скарги відповідачем долучено копію постанови Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/11952/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно резолютивної частини постанови Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/11952/19 касаційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду 28 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №240/11952/19 скасовано. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дій.

Згідно ч. 1 ст. 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи встановлені обставини на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема, в частині недоплаченої протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення, оскільки постановою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/11952/19 відмовлено позивачу у задоволенні таких позовних вимог.

Варто звернути увагу, що норми статті 117 КЗпП України передбачають обов"язок роботодався (підприємства, установи, організації) виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, за умови невиплати всіх сум, належних звільненому працівникові при звільнені.

Оскільки постановою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/11952/19, встановлено відсутність підстав для виплати недоплаченої ОСОБА_1 протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення в частині невірного визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення в даній частині адміністративного позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як зазначені суми не належали до виплати позивачу при звільненні.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за несвоєчасну виплачену індексацію грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №240/11510/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не виплати індексації грошового забезпечення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з липня 2015 року по лютий 2018 року включно.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №240/11510/19 згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, набрало законної сили 24.01.2020.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду виконано відповідачем 21.01.2020 шляхом перерахування на картковий рахунок позивача індексації грошового забезпечення в сумі 14 410,31 грн..

Однак, з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач звернувся 12.07.2020, тобто більш ніж через 5 місяців після виплати відповідачем індексації грошового забезпечення.

Визначаючись щодо строку звернення позивача з адміністративним позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, в даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що з позовом до суду позивач звернувся з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України колегія суддів зазначає про наявність підстав для залишення вимоги про стягнення з північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо індексації грошового забезпечення за період з 02.08.2018 по 21.01.2020 без розгляду.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо недоплаченої ОСОБА_1 протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення, а позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення залишити без розгляду.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року скасувати.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо недоплаченої ОСОБА_1 протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення.

Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.