Справа № 560/10406/21
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної адміністрації , Летичівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації, Летичівської районної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Летичівської районної державної адміністрації, що полягає у неправильному нарахуванні та невиплаті позивачці заробітної плати в грудні 2020 року;

- стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації як правонаступника Летичівської районної державної адміністрації 5920,53 грн заборгованості по виплаті заробітної плати, 35,59 грн оплати за відпустку, 1174,14 грн компенсації за невикористану відпустку, 6061,28 грн матеріальної допомоги на оздоровлення, 6742,44 грн вихідної допомоги при звільненні;

- стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації як правонаступника Летичівської районної державної адміністрації середній заробіток за весь період затримки, починаючи з дня виникнення заборгованості 01.01.2021 по день прийняття рішення суду з розрахунку 424,56 грн х кількість днів заборгованості з відрахуванням всіх обов`язкових платежів, передбачених законом;

- стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації як правонаступника Летичівської районної державної адміністрації моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Позов мотивований тим, що в грудні 2020 року у роботодавця виникла заборгованість перед позивачкою із заробітної плати в сумі 19933,98 грн. У зв`язку з цим, остання просить також стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні та моральну шкоду.

Хмельницька районна державна адміністрація подала до суду відзив на позов, в якому не заперечила щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати. Відповідач також вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 10000,00 грн є завищеним.

Летичівська районна державна адміністрація не скористалась правом на подачу відзиву на позов. Тому відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 25.08.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Розпорядженням голови комісії з реорганізації Летичівської районної державної адміністрації від 29.01.2021 №12/2021-р/к-Л ОСОБА_1 звільнена з 01.02.2021 з посади головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату районної адміністрації.

У зв`язку з наявність у Летичівської районної державної адміністрації заборгованості із виплати заробітної плати, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

За змістом частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в грудні 2020 року у Летичівської районної державної адміністрації виникла заборгованість з виплати заробітної плати позивачки в розмірі 5920,53 грн.

У зв`язку з цим, позивачці під час звільнення неправильно нараховані та недоплачені такі суми: компенсація за невикористану відпустку в сумі 1174,14 грн; оплата за відпустку в січні 2021 року в сумі 35,39 грн; матеріальна допомога на оздоровлення в січні 2021 року в сумі 6061,28 грн; вихідна допомога при звільненні в лютому 2021 року в сумі 6742,44 грн.

Заборгованість підтверджена листом Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби з питань праці від 17.02.2021 №1045/2021, довідкою про заробітну плату Летичівської районної державної адміністрації, індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, розрахунковою відомістю нарахування заробітної плати за грудень 2021 року.

Таким чином, у Летичівської районної державної адміністрації розмір заборгованості по заробітній платі позивачки становить 19933,98 грн.

Оскільки Летичівська районна державна адміністрація не виплатила позивачці вказану суму, тому бездіяльність відповідача, що полягає у неправильному нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 заробітної плати в грудні 2020 року, є протиправною.

Суд враховує, що відповідно до постанови пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1321 "Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються" визначено, що якщо територія району, ліквідованого Верховною Радою України включається до території новоутвореного району, в адміністративному центрі якого вже існує райдержадміністрація, райдержадміністрація, що діяла на території ліквідованого району, реорганізується шляхом її приєднання до райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району.

Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Летичівська районна державна адміністрація () перебуває в стані припинення.

При цьому правонаступником Летичівської районної державної адміністрації є Хмельницька районна державна адміністрація.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 5920,53 грн заборгованості по виплаті заробітної плати, 35,59 грн оплати за відпустку, 1174,14 грн компенсації за невикористану відпустку, 6061,28 грн матеріальної допомоги на оздоровлення, 6742,44 грн вихідної допомоги при звільненні.

Разом з тим, статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладений обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Аналіз статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, які передбачають обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 30.09.2020 у справі №120/1407/19-а.

Таким чином, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні є передчасною та задоволенню не підлягає.

Стаття 56 Конституції України встановлює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Засади та сутність інституту моральної шкоди визначені в Цивільному кодексі України, статтею 23 якого передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У позовній заяві позивачка не вказала належних обґрунтувань щодо факту заподіяння їй моральних або фізичних страждань внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, не зазначила, а також не підтвердила наявності причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що оспорюються. Доводи позивачки у цій частині позовних вимог мають загальний характер і фактично лише обмежуються посиланням на заподіяння їй моральної шкоди.

Під час розгляду справи суду позивачка не надала доказів на підтвердження моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між такою шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача та вини останнього в її заподіянні. Тому правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №300/941/19 та від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Позивачка до позовної заяви додала договір про надання правової допомоги від 26.03.2021, додаткову угоду від 25.05.2021, акт здачі-приймання наданих послуг від 25.05.2021, розрахунок витрат часу та вартості послуг адвоката.

Разом з тим, позивачка не надала документи що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у цій адміністративній справі не підтверджені, тому в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Летичівської районної державної адміністрації, що полягає у неправильному нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 заробітної плати в грудні 2020 року.

Стягнути з Хмельницької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 5920,53 грн заборгованості по виплаті заробітної плати, 35,59 грн оплати за відпустку, 1174,14 грн компенсації за невикористану відпустку, 6061,28 грн матеріальної допомоги на оздоровлення, 6742,44 грн вихідної допомоги при звільненні.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька районна державна адміністрація (вул. Камянецька, 122/2,Хмельницький,Хмельницька область,29016 , код ЄДРПОУ - 21318806) Летичівська районна державна адміністрація (вул. Героїв Крут, 2/1,Летичів,Хмельницька область,31500 , код ЄДРПОУ - 21314961)

Головуючий суддя О.Л. Польовий