Справа № 308/13940/21
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - Зарева Н.І.,
за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,
перекладача - Уллах Ірфан,
представника позивача Кудренко В.О.,
відповідача - Абузар,
представника відповідача - Канівець О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про примусове видворення.
Позов мотивує тим, що 05 жовтня 2021 року, oб 16 год. 00 хв., Абузар, в порядку виконання Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, був переданий на територію України з Словаччини, оскільки 02 жовтня 2021 року був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки за незаконне перетинання державного кордону України з Словацькою Республікою у складі групи осіб, поза встановленими пунктами пропуску.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.
Позивач вказує, що документом, який посвідчує особу відповідача, є закордонний паспорт громадянина № НОМЕР_2 , виданий 28.01.2020, дійсний до 26.01.2025 року.
Також, позивач зазначає, що згідно з службовою запискою завідувача підготовчого відділення центру по роботі із студентами та обдарованою молоддю ОСОБА_3 , листом Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 07.10.2021 року за № 08-11/2266 та наказом № 046-ф.а. Абузар з навчального закладу відраховано.
Згідно з листом Управління ДМС України в Полтавській області від 08.10.2021 року за № 5301.3-11821/53.3-21, за клопотанням Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» посвідку на тимчасове проживання в Україні, видану Абузару, рішенням № 458 скасовано.
Зауважує, що відповідач на сьогоднішній день, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має, а незаконне перетинання ним державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушив вимоги ст. 204-1 КУпАП, ст.ст. 4, 9, 16 згаданого Закону, і відповідно до вимог ст. 29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.
За таких обставин, позивач просить видворити за межі території України громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні просив надати йому можливість виїхати з України самостійно в добровільному порядку.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що позов про примусове видворення подано передчасно. Вказав на те, що відповідач заїхав на територію країни законно, є студентом. Відомостей, що він відрахований з навчального закладу, у нього не має. Додав, що рішення про примусове повернення відносно відповідача не приймалося, відомостей про те, що він ухиляється від виконання такого рішення, не має, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
П`ятого жовтня 2021 року, o 16 год. 00 хв., Абузар, в порядку виконання Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, був переданий на територію України з Словаччини, оскільки 02 жовтня 2021 року був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки за незаконне перетинання державного кордону України з Словацькою Республікою у складі групи осіб, поза встановленими пунктами пропуску.
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 05.10.2021, протоколом його особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 05.10.2021, актом приймання-передавання особи від 05.10.2021, Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/9790/20 від 07.10.2021 року.
Документом, що посвідчує особу відповідача є закордонний паспорт громадянина Ісламської Республіки Пакистан № НОМЕР_2 , виданий 28.01.2020, дійсний до 26.01.2025 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідача, на підставі службової записки завідувача підготовчого відділення центру по роботі із студентами та обдарованою молоддю ОСОБА_3 , листа Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 07.10.2021 року за № 08-11/2266 та наказу № 046-ф.а. з навчального закладу відраховано.
Згідно з листом Управління ДМС України в Полтавській області від 08.10.2021 року за № 5301.3-11821/53.3-21, за клопотанням Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», рішенням № 458 Управління державної міграційної служби в Полтавській області посвідку на тимчасове проживання на території України, видану громадянину Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/9790/20 від 07.10.2021 року громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Також судом встановлено, що між Україною та Пакистаном Угоди про реадмісію не укладено.

Оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні,
порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (зі змінами та доповненнями, надалі Закон №3773-VI).
Частиною 1 ст. 26 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 вказаного Закону, рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.
Згідно з ч. 5 ст. 26 вказаного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України, встановлені статтею 30 зазначеного Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Таким чином, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.
Крім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Таким чином, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.
Подібний висновок про застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 754/2198/17, від 09 серпня 2019 року у справі № 359/5823-16-а.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач приймав
рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання цього рішення.
Як встановлено у ході розгляду справи, громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 має документи, що посвідчують його особу, а саме - закордонний паспорт, виданий Ісламською Республікою Пакистан 28.01.2020 за № НОМЕР_2 , дійсний до 26.01.2025 року, тобто відповідач має документ, що дає право на виїзд з України, і бажає в добровільному порядку покинути територію України.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи суд констатує про відсутність передбачених ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстав для винесення судом рішення про примусове видворення відповідача з території України.
При цьому суд констатує, що посилання позивача на норми законодавства, якими передбачено право звертатися до місцевого загального суду як адміністративного суду з позовними заявами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час або після незаконного перетинання державного кордону України як на підставу для задоволення позову не бере до уваги, з огляду на те, що таке звернення можливе за умови дотримання відповідної процедури, що передбачає попереднє прийняття уповноваженими органами рішення про примусове повернення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, суд констатує про відсутність підстав для видворення громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за межі території України, на підставі чого дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст.ст. 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева