Справа № 420/7432/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7432/21
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В.,Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в м. Одесі, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.02.2020 р. № 006163303, № , № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДПС в Одеській області прийняло повідомлення про анулювання боргу як безспірний доказ, не дослідивши жодних інших обставин та на підставі нього звернулось до суду про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу. Відповідач жодним чином не повідомив ОСОБА_1 про існування податкових повідомлень рішень, не витребував з позивача жодних документів, які б підтвердили або спростували дані ТОВ «Кей-Колект». Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі повідомлення про анулювання боргу, проте дане повідомлення спростовується наявністю договору про припинення зобов`язання переданням відступного. Позивач вказує, що ним у повному обсязі було сплачено кредитну заборгованість, про що ТОВ «Кей-Колект» було складено та підписано договір та видано довідку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованостей перед ТОВ «Кей-Колект».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що 29.02.2016р. між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 було укладено Договір №0/732174 про припинення зобов`язання переданням відступного у сумі 32 000 доларів США. Сторони за цим договором дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань боржника, які виникли на підставі кредитного договору №0 від 24.11.2006 року із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі Боржником Кредитору суми відступного до 29.02.2016 року.Фактичні відносини ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 припинились внаслідок передання кредиторові позичальником коштів, які є відступними відповідно до ст. 600 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0 на придбання житла на суму 120640,00 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 498099,04 грн. на день укладання договору (а.с.15-19).

В подальшому, 11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до п.1 якого цим договором клієнт зобов`язується дати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього Договору визначений у додатку 1 до цього Договору. Винагорода фактора за фінансування клієнта відповідно до цього договору полягає у дисконтуванні суми боргу, що складають предмет прав вимоги. Винагорода вважається отриманою фактором у момент сплати фактором суми фінансування.

Між ТОВ «Кей-Колект» (кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір №0/732174 від 29.02.2016 року, відповідно до п. 1.1 якого сторони за цим договором дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань боржника, які виникли на підставі Кредитного договору № 0 від 24.11.2006 року із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору суми відступного до 29.02.2016 року. Станом на 29.02.2016 року загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором складає 149 008,57 (сто сорок дев`ять тисяч вісім, 57) швейцарських франків, з яких 109 623,00 (сто дев`ять тисяч шістсот двадцять три, 00) швейцарських франків - заборгованість по основній сумі кредиту; 39 385,57 (тридцять дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять, 57) швейцарських франків - заборгованість за процентами.

Пунктом 1.2 - 1.5 договору визначено відступним за даним Договором є грошові кошти у гривневому еквіваленті 32 000,00 (тридцять дві тисячі, 00) доларів США, що за середнім курсом купівлі-продажу долара США, відображеного на офіційному сайті ПАТ «УкрСиббанк» https://mv.ukrsibbank.com/ua/Dersonal/ (надалі - Курс долара СІНА), станом на 23.02.2016 дорівнює 849 600,00 (вісімсот сорок дев`ять тисяч шістсот, 00) грн. Розмір відступного у гривневому еквіваленті зобов`язаний бути переглянутий боржником пропорційно зміні курсу долара США на дату здійснення платежу. Боржник зобов`язується передати відступне кредитору у строк до 29.02.2016 року.

Відступне передається кредиторові виключно у відповідності до вимог ст. 533 Цивільного кодексу України.

Відступне передається боржником кредиторові шляхом безготівкового перерахування суми, що визначена п. 1.2 даного Договору, на рахунок Кредитора № п/рах. НОМЕР_1 , або № п/рах. НОМЕР_2 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, , призначення платежу: погашення заборгованості за КД № 0 від 24.11.2006 року згідно договору про припинення зобов`язань переданням відступного № 0/732174 від 29.02.2016 р., ОСОБА_1 .

Датою отримання відступного кредитором є календарна дата фактичного зарахування суми, визначеної п. 1.2. договору, на рахунок кредитора, який вказаний в п. 1.4 Договору.

Відповідно до квитанцій №128 від 29.02.2016 року позивачем на рахунок ТОВ «Кей-Колект» перераховано грошові кошти в сумі 32000,00 доларів США, що еквівалентно 865740,45 грн.

ТОВ «Кей-колект» видано ОСОБА_2 довідку від 29.02.2016 року №135-21047 про те, що станом на 01.03.2016 року позичальник ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 24.11.2006 року, право вимоги за яким відступлено АТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кей-Колект», не має заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект».

Також ТОВ «Кей-Колект» 29.02.2016 року за №135-21046 прийнято повідомлення про анулювання боргу, яким позивача повідомлено про те, що ТОВ «Кей-Колект» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості позивача, що станом 29.02.2016 року становить 117060,84 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 3167514,19 грн, а саме: суми основного боргу (кредиту) 77675,27 (сімдесят сім тисяч шістсот сімдесят п`ять, 27) швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 23.02.2016 року складає 2 101 791,87 (два мільйони сто одна тисяча сімсот дев`яносто одна, 87)гривня; заборгованість по процентам - 39 385,57 (тридцять дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять, 57) швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 23.02.2016 року складає 1 065 722,32 (один мільйон шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять дві, 32) гривні.

Вказаним повідомленням звернуто увагу позивача на те, що відповідно до п.п. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом позивача отриманим як додаткове благо, і позивачу необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Як вбачається з наявного підпису на повідомленні про анулювання боргу позивач отримав вказане повідомлення особисто 29.02.2016 року.

Головне управління ДФС в Одеській області повідомленням №290/15-32-51-07 від 12.11.2018 року ОСОБА_3 , про необхідність подання податкової декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та її документальне підтвердження підтвердження отриманого доходу до Головного управління ДФС в Одеській області. Ненадання вищезазначених пояснень та документального підтвердження є підставою для проведення позапланової виїзної документальної перевірки відповідно до вимог ст.78 ПК України.

Повідомлення направлено на адресу позивача засобом поштового зв`язку рекомендованим листом, проте повернуто адресату з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем не надано до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та її документальне підтвердження.

Також, Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до пп. 20.1.2, 20.1.5, п.20.1, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV (із змінами та доповненнями) направлено на адресу ТОВ «Кей-Колект» запит, в якому просить надати інформацію та документальне підтвердження, необхідні для виконання покладених на контролюючі органи функцій щодо вжиття заходів по залученню до оподаткування фізичних осіб, які у 2016 році отримали дохід у вигляді додаткового блага, а саме: повідомлення платника податку, зокрема, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - боржника про анулювання (прощення) боргу на суму 3167514,19 грн.

Листом від 14.12.2018 року за №14/12-18/3 ТОВ «Кей-Колект» надано до ГУ ДФС в Одеській області письмові пояснення щодо обставин прощення боргу боржнику, а також повідомлення про анулювання боргу від 29.02.2016 року №135-21046.

На підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС в одеській області прийнято наказ від 30.10.2019 року №1306 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 », відповідно до якого наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 », АДРЕСА_1 , з 09 грудня 2019 року тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу отриманого платником податку, як додаткове благо (ознака « 126») за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Повідомлення про проведення перевірки №342/33-05 від 04.11.2019 року з копією наказу від 30.10.2019 року №1306 направлено позивачу засобом поштового зв`язку, проте поштове відправлення повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Надалі, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Костовою Ю.І. на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп.78.1.2, п.78.1 ст.78, п.79.2, ст.79 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями та наказу Головного управління ДПС в Одеській області №1306 від 30.10.2019 року про проведення документальної невиїзної перевірки, в період з 09.12.2019 року по 20.12.2019 року проведена документальна невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 , за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, з питання достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів.

За результатами вказаної перевірки 27.12.2019 року складено акт за №687/15-32-33-05/ НОМЕР_4 , який направлено позивач засобом поштового зв`язку та повернуто адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення вимог законодавства платником податків ОСОБА_1 , а саме:

п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162. п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п. 179.1 ст.179, п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено неподання декларації про майновим стан та доходи за 2016 рік по строку 01 травня 2017 року:

п.п.162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164, п. 171.2 (б) ст. 171, п. 179.1 ст. 179, п.179.7 ст. 179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування по строку 01 серпня 2017 року у сумі 378260,53 грн;

п.п. 162.1 статті 162.1.5, п. 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.171.2 (б) ст. 171, п.179.7 ст.179. п. 16№ підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами і доповненнями, в наслідок чого встановлено несплату до бюджету самостійно податкового зобов`язання з військового збору по строку 01 серпня 2017 року у сумі 31521,71 грн.

На підставі виявлених порушень відповідачем 11.02.2020 року прийняті податкові повідомлення-рішення № на загальну суму 170,00 грн., № на загальну суму 39402,14 грн., № на загальну суму 472825,66 грн.

Позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, а тому звернувся до суду із зазначеним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено, що він діяв в межах вимог закону, правомірно прийнявши спірні рішення, а тому позовні вимоги за даним позовом не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до положень п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підпунктом 164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно підпункту 164.2.17«д» п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09 квітня 2015 року, який набрав чинності 07.05.2015 року, до підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» внесено зміни та додано пункт 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Судами встановлено, що позивачу анульовано основну суму боргу в розмірі 2101791,87 грн., по курсу НБУ станом на 23.02.2016 року; суми процентів 39385,57 швейцарських франків, що складає 1065722,32 грн., по курсу НБУ станом на 23.02.2016 року.

Вказане анулювання відбулось з підстав виконання позивачем умов договору №0/732174, за яким з дати отримання кредитором грошових коштів у гривневому еквіваленті 32 000,00 (тридцять дві тисячі, 00) доларів США, що за середнім курсом купівлі-продажу долара США станом на 23.02.2016 року дорівнює 849 600,00 (вісімсот сорок дев`ять тисяч шістсот, 00) грн, припиняються зобов`язання, які визначені кредитним договором. Кредитор анулює залишок боргу за кредитним договором. Розпорядження про анулювання боргу вступає в силу з дати отримання боржником повідомлення про анулювання боргу. Дата отримання повідомлення підтверджується підписом боржника на такому повідомленні або повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, після виконання умов цього Договору, припиняються всі та кожне із зобов`язань, визначених Кредитним договором № 0 від 24.11.2006 року, у тому числі Договір іпотеки від 24.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 та за реєстровим номером 8582, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив дію.

Повідомлення про анулювання боргу від 29.02.2016 року, вручено позивачу особисто, про що свідчить його підпис в повідомленні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи, що підпис ОСОБА_1 в повідомленні про анулювання боргу свідчить лише про те, що він його отримав, а не про те, що позивачу був прощений борг є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту отриманого позивачем повідомлення та умовам договору.

Метою запровадження положень п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є невіднесення до додаткового блага платника податку і невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу прощених (анульованих) кредитором сум курсової різниці та процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами. Курсова різниця обчислюється як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Застосування вимог абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, предбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, у постанові від 19.07.2019 року по справі №826/4240/18.

Судами не встановлено наявності доказів (договорів, додаткових угод, тощо), які б підтвердили факт реструктуризації кредитних зобов`язань позивача. Апелянтом також не надано до суду доказів зміни валютних зобов`язань за даним договором з іноземної на національну.

За таких обставин, колегія суддів вважає прощену суму основного боргу - додатковим благом, в розумінні пп.«д» п.п. 164.2.17 п.164.2. ст.164 ПК України, що, в свою чергу, підтверджує правомірність дій відповідача щодо нарахування податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування за податковим повідомленням-рішенням № від 11.02.2020 року.

Щодо обов`язку подання платником податку річної декларації про майновий стан і доходи.

Відповідно до п.179.1. ст.179 ПКУ, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно підпункту 49.18.4. пункту 49.18. ст.49 ПКУ, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.120.1. ст.120 ПКУ за не подання декларації, передбаченої цим Кодексом тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем не було подано річну декларацію про майновий стан і доходи, що не заперечується і самим позивачем, податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2020 року є законним та обґрунтованим.

Щодо донараховано військового збору.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, є підставою для нарахування позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що відповідачем вірно визначено суму податкового зобов`язання, несплаченого позивачем, а тому податкове повідомлення-рішення № від 11.02.2020 року є законним та обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апелянта щодо порушення відповідачем процедури повідомлення про проведення перевірки та повідомлення апелянта про результати здійснення перевірки, а саме щодо направлення акту та податкових повідомлень-рішень, що, як наслідок, тягне за собою визнання такої перевірки протиправною та скасування прийнятих за її результатом податкових повідомлень-рішень з огляду на наступне.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про необхідність подання декларації про майновий стан за 2016 рік, повідомлення про початок перевірки з копією наказу, акт перевірки та податкові повідомлення - рішення направлялись податковим органом на адресу позивач: 65069, м. Одеса, вул. Курська, 42, проте усі поштові відправлення повернулись на адресу відповідача з відміткою поштової служби про повернення у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що саме така адреса, на яку податковим органом скеровувалась поштова кореспонденція, зазначена позивачем в адміністративному позові.

Таким чином, податковим органом обов`язок щодо повідомлення позивача про прийняті рішення виконано відповідно до вимог ПК України.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 29.02.2016р. між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 укладено договір №0/732174 про припинення зобов`язання переданням відступного в сумі 32 000 доларів США. Згідно вказаного договору сторони дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань Боржника, які виникли на підставі кредитного договору №0 від 24.11.2006р. шляхом передачі Боржником Кредитору суми відступного до 29.02.2016р.

ОСОБА_4 29.02.2016р. було здійснено платіж на суму 865 740,45 грн. (32 000 доларів США) на рахунок ТОВ «Кей-Колект».

З посиланням на вказані обставини апелянт стверджує, що борг ОСОБА_4 було не анульовано, як зазначено в повідомленні про анулювання боргу, а повністю погашено, тобто виплачена повна сума заборгованості, яка зазначена у договорі про припинення зобов`язання переданням відступного, у зв`язку з чим ОСОБА_4 не отримав доходу як додаткове благо, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та з якого має бути сплачено військовий збір.

Колегія суддів такі доводи апелянта вважає необґрунтованими, оскільки в п.1.1, п.1.2 вказаного договору зазначено, що станом на 29.02.2016р. загальна сума заборгованості Боржника за Кредитним договором складає 149 008,57 швейцарських франків, з яких 109623,00 швейцарських франків заборгованість по основній сумі кредиту та 39385,57 швейцарських франків заборгованість за процентами; відступними за даним Договором є грошові кошти 32 000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 849 600,00 грн.

При цьому, пунктом 2.1 Договору визначено, що з дати отримання Кредитором основних коштів у гривневому еквіваленті 32 000,00 доларів США, що становить 849 600,00 грн., припиняються зобов`язання, як визначені Кредитним договором, та Кредитор анулює залишок боргу за кредитним договором.

З вказаного слідує, що сплачена ОСОБА_4 сума 849 600,00 грн. є відступними коштами, тобто умовою, за наявності якої Кредитор здійснює прощення (анулювання) залишку заборгованості за кредитним договором, яка складає 117060,84 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 3167514,19 грн. (з яких 2101791,87 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, що підлягає включенню до складу оподатковуваного доходу платника податків фізичної особи відповідно до абз.2 п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України).

Таким чином, умовами договору №0/732174 від 29.02.2016р. для припинення зобов`язань за кредитним договором №0 від 24.11.2006р. визначено дві обставини: сплата Боржником відступних в сумі 32 000,00 доларів США та анулювання Кредитором залишку заборгованості, який становитиме 117060,84 швейцарських франків.

У зв`язку з цим, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про припинення зобов`язань за кредитним договором №0 від 24.11.2006р. з підстав сплати ним кредитної заборгованості .

Варто зазначити, що ОСОБА_1 особисто отримав 29.02.2016р. від ТОВ «Кей-Колект» повідомлення про анулювання боргу, яким, серед іншого, йому було роз`яснено про необхідність сплати із суми прощеної заборгованості за тілом кредиту податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

З урахуванням вказаних обставин у їх сукупності колегія суддів не вбачає підстав для висновку щодо незаконності податкових повідомлень-рішень від 11.02.2020р. №, № та №, про стягнення визначених якими сум грошових зобов`язань Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з даним позовом до суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик