Справа № 380/7740/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року

справа №380/7740/21

провадження № П/380/7849/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Сподарик Н.І,,

за участю секретаря судового засідання Сілковської У.І.,

представника позивача Цимбала І.З.,

представника відповідача Мельник А.І.,

представник третьої особи Курка Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Бориславської міської ради Львівської області (82300. Львівська область, м. Борислав, вул. Шевченка, 42; ), із вимогою:

- визнати протирпавним та скасувати рішення №311 Бориславської міської ради Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спірним рішенням Бориславської міської ради Львівської області порушено його права та законні інтереси на отримання у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_2 . Так, позивач зазначає, що рішенням Бориславської міської ради Львівської області йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, проте, в подальшому відповідачем прийнято рішення яким надано також дозвіл щодо розроблення проекту із землеустрою щодо спірної земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що оскарженим рішенням Бориславська міська рада Львівської області створила ситуацію, за якої існуватиме два проекти землеустрою про відведення земельних ділянок у власність, які частково накладаються між собою. На думку позивача, Борисласька міська рада з порушенням cт.122 ЗК України вийшла за межі своїх повноважень при винесенні рішення №311 від 20.04.2021, адже з моменту погодження проекту землеустрою, розробленого позивачем у відповідача відсутні правові та фактичні підстави для надання дозволу на розробу проекту землеустрою земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у зв`язку з їх перетином. З урахування викладеного у позовній заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 позовну заяву передано для розгляду судді Сподарик Н.І.

Ухвалою суду від 14.05.2021 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 08.06.2021 о 10:00 год. та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Ухвалою суду від 14.05.2021 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 .

08.06.2021 на адресу суду за вх.№40901 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у метою підготовки відзиву на позовну заяву, так ухвалу суду ними отримано лише 31.05.2021.

08.06.2021 у підготовчому засіданні судом задоволено вказане клопотання та відкладено розгляд справи на 06.07.2021 о 10:00год.

11.06.2021 за вх. №42245 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що 24.11.2016 Бориславською міською радою прийнято рішення №470 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання безоплатно громадянам земельних ділянок у власність та оренду», відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на оренду земельної ділянки для ведення городництва, за адресою АДРЕСА_3 (кадастровий номер :10:017:0355). Водночас, 12.04.2017 між Бориславською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар ОСОБА_2 приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення городництва за адресою АДРЕСА_3 (кадастровий номер :10:017:0355) терміном на 5 років до 12.04.2022 та відповідно зареєстроване речове право. 20.04.2021 Бориславська міська рада приймала рішення №311 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» відповідно до якого ОСОБА_2 дано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, із земель, що перебувають в оренді зі зміною цільового призначення у категорію земель житлової та громадської забудови. В даному випадку, позивач та ОСОБА_2 мають рівні права розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку. Тому у відповідача не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача. Також зазначив, що детальний план території під індивідуальну житлову забудову позивачем розроблявся на АДРЕСА_2 після реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі ОСОБА_2 на АДРЕСА_3 . Тому, при розробленні детального плану території вище вказана земельна ділянка мала б бути врахована розробником та вилучена з детального плану території. Згідно з ст.126-1 Земельного кодексу України якщо договір містить умову про його відновлення після закінчення терміну, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий же термін і на тих самих умовах. Відновленням договору вважається поновлення договору без здійснення сторонами договору письмового угоди про його відновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не потрібно. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

17.06.2021 за вх.№43985 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі №380/6496/21 шляхом зупинення дії рішення Бориславської міської ради від 20.04.2021 №311 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та заборонити Бориславській міській раді затверджувати у порядку денному та розглядати на сесії питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 площею 1000кв.м на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку із земель що перебувають в оренді, зі зміною її меж та зі зміною цільового призначення земельної ділянки, з категорії земель сільськогосподарського призначення, в категорію земель житлової та громадської забудови.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що поданими до матеріалів позовної заяви доказами підтверджуються доводи про те, що невжиття заходів забезпечення позовну може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, а так само ускладнити і ефективний захист і унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Вважає, що у випадку, якщо дія оскаржуваного рішення не буде зупинена на період розгляду даної справи, ОСОБА_2 в процесі реалізації права на отримання земельної ділянки у власність вправі замовити розробку проекту землеустрою та подати його на затвердження Бориславській міській раді, яка в свою чергу, повинна буде розглядати відповідне звернення та винести нове рішення. У такому випадку, позивач буде змушений оскаржувати нове рішення, що не узгоджується з вимогою «ефективності» захисту прав. Вважає, що оскаржуване рішення є очевидно протиправним, оскільки у випадку реалізації ОСОБА_2 процедури безоплатної приватизації, позивач буде позбавлений частини майна, стосовного якого в нього виникло правомірне очікування.

Ухвалою від 22.06.2021 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення - відмовлено.

06.07.2021 на адресу суду за вх.№7760ел від представника позивача Цимбали І.З. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відрядження за межами Львова.

06.07.2021 у підготовчому засіданні представник відповідача та представник третьої особи не заперечили щодо відкладення розгляду справи, судом задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 20.07.2021 о 12:00 год.

19.07.2021 за вх.№51442 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Представник позивача зазначає, що Бориславською міською радою не враховано ту обставину, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення № 311 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення , «проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» (20.04.2021), відповідачем вже було не лише надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 (згідно з рішенням №388 від 27.06.2018), а й було також проаналізовано та погоджено такий розроблений проект. Так, 31.01.2019 Бориславська міська рада за результатами розгляду розробленого проекту надала, свій Висновок № 16з від 31.01.2019, яким відділ архітектури та містобудування погодив такий Проект щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового 'будинку гр. ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 . Тобто, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, позивач та третя особа не перебували і на однаковій стадії в процедурі безоплатної приватизації. Відтак, твердження відповідача про відсутність підстав надавати комусь із заявників перевагу жодним чином не спростовує доводів позивача, адже позивач та ОСОБА_2 на одній і ті же ж стадії не перебували. Більше того, зазначає, що відповідачем не надано жодного пояснення щодо місцезнаходження земельної ділянки, на розробку проекту землеустрою якої надано дозвіл за оскаржуваним рішенням. Крім того, при отриманні ОСОБА_2 земельної ділянки у користування за договором оренди, Бориславська міська рада у відповідних документах (зокрема, рішенні № 470 від 24.11.2016 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання безоплатно громадянам земельних ділянок у власність та оренду», вказує про розташування такої земельної ділянки на АДРЕСА_3 . Водночас, згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.07.2021, місцерозташування земельної ділянки - АДРЕСА_3 . Проте, у оскаржуваному рішення №311 від 20.04.2021 Бориславська міська рада надає ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення тієї ж земельної ділянки вже у власність, вказуючи її місцерозташування - АДРЕСА_3 . З огляду на вказане, представник позивача вважає, що при вирішенні питання щодо надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою, Бориславська міська рада створює систематичні перешкоди у реалізації права його довірителя на безоплатну приватизацію земельної ділянки, проект землеустрою щодо якої сама ж і погодила.

20.07.2021 протокольною ухвалою із занесенням секретарем судового засідання у журнал судового засідання, суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав розгляд справи на 14.09.2021 о 13:00 год , так як в період з 26.07.2021 по 01.09.2021 включно головуючий суддя перебуватиме у відпустці.

14.09.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, про що секретарем судових засідань складена відповідна довідка.

Інших заяв та клопотань на адресу суду не надходили.

Ухвалою суду від 28.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 19.10.2021 об 11:30 год.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Витребувані докази скерував на адресу суду, наголосив, що у його довірительки наявний чинний договір земельної ділянки, до 2022 року і відповідно переважне право на розроблення проекту землеустрою наявне у неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

28.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Бориславської міської ради із заявою на надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв м для садівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_2 . До даної заяви було долучено копії паспорту ОСОБА_1 та графічних матеріалів, на яких позначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Дана заява була зареєстрована представником центру надання адміністративних послуг за реєстраційним номером 19004-03-12.

27.06.2018 рішенням Бориславської міської ради №1388 було надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 1000кв.м на АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу міста.

ОСОБА_1 замовив розроблення такого проекту землеустрою у Бориславському міському виробничому відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

31.01.2019 Бориславська міська рада за результатами розгляду розробленого проекту надала свій Висновок №16з, яким відділ архітектури та містобудування погодив такий проект щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 було подано заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 06.03.2019.

Рішенням №РВ-019 від 20.03.2019 державного кадастрового реєстратора Відділу у Дрогобицькому районі Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобич Головного управління Держгеокадастру у Львівській області було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з огляду на наявність перетину земельних ділянок, а саме земельної ділянки, відомості про яку просив внести відомості ОСОБА_1 , із земельною ділянкою (кадастровий номер: :10:017:0355). Так як земельна ділянка з кадастровим номером :10:017:0355 перебуває у користуванні за договором оренди у гр. ОСОБА_2 .

З метою з`ясування причин існування такої ситуації представник позивача звернувся до Міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м.Дрогобича Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із адвокатським запитом про отримання документації, яка стала підставою для внесення у кадастр інформації про земельну ділянку :10:017:0355. Водночас, даним органом Держгеокадастру було надано завірену копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 .

Також, Бориславською міською радою у відповідь на адвокатський запит було надано копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та договір оренди землі на земельну ділянку на АДРЕСА_3 , яка надана гр. ОСОБА_2 .

З отриманих документів вбачається, що 03.08.2016 Бориславською міською радою було прийнято рішення № 269 «Про надання дозволу на розроблення проектів відведення земельних ділянок», яким гр. ОСОБА_2 отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

24.11.2016 Бориславською міською радою прийнято рішення №470 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання безоплатно громадянам земельних ділянок у власність та оренду», відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на оренду земельної ділянки для ведення городництва, за адресою АДРЕСА_3 (кадастровий номер :10:017:0355).

12.04.2017 між Бориславською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендар ОСОБА_2 приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення городництва за адресою АДРЕСА_3 (кадастровий номер :10:017:0355) терміном на 5 років до 12.04.2022 та відповідно зареєстроване речове право.

20.04.2021 Бориславська міська рада прийняла рішення №311 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» відповідно до якого ОСОБА_2 дано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, із земель, що перебувають в оренді зі зміною цільового призначення у категорію земель житлової та громадської забудови.

Позивач, не погодившись з правомірністю рішень в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.«г» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 справі № 21-358а13 та в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі №545/808/17.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, просити про їх захист.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

в) є визначеним оскільки благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її");

д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є:

а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права;

б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача оскільки це виключає можливість віднесення спору до "юридичного" відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України;

в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю);

г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності);

д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №522/3665/17, від 15 червня 2020 року у справ № 818/1801/17.

Наведені позивачем на обґрунтування заявленого позову доводи не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення міської ради на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, що свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес у спірних правовідносинах та які його права, свободи чи інтерес мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд зазначає, що доводи позивача стосовно неправомірності спірного рішення з підстав того, що йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки, як і те, що ОСОБА_2 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки не є підставами для відмови у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою, оскільки інше б не відповідало положенням ст.118 Земельного кодексу України.

Більш того, суд зазначає, що передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (ст.123 ЗК України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Водночас згідно із приписами ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у ст. 126 ЗК України.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст.152 ЗК України.

За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Виходячи з приписів ст.ст.116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду).

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10.12.2013 (справа № 21-358а13) та від 07.06.2016 (справа №21-1391а16).

В даному випадку, як позивач, так і ОСОБА_2 , мають рівне право розробити проекти землеустрою щодо однієї земельної ділянки, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Тому не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 по справі №463/3375/15-а та від 05.03.2019 по справі №806/602/18, які враховуються судом під час ухвалення рішення в даній справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не було правових підстав відмовляти у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою громадянці ОСОБА_2 , а тому спірне рішення є правомірними.

Велика Палата Верховного Суду у справі №380/624/16-ц прийшла до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Отримання дозволу не свідчить про те, що особа яка його отримала в подальшому набуде у власність земельну ділянку, а відповідно і реалізує гарантоване Конституцією України право на землю.

Більш того, суд зазначає, що фактично спірне рішення жодним чином не порушують прав та законних інтересів позивача, оскільки позивач також отримав відповідні дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою ст.6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У відповідності до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до приписів ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 242 КАС України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивачем не наведено належних та достатніх доказів на підтвердження порушення його законних прав та інтересів в результаті ухвалення Бориславської міської ради Львівської області від 20.04.2021 «Про дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», зазначене рішення органу місцевого самоврядування ухвалене з дотриманням вимог чинного законодавства у спосіб та в межах наданих повноважень, не створює несприятливих наслідків для прав, свобод та інтересів позивача, а тому підстави для його скасування відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку із відмовою у позові судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено на підписано 26.10.2021.

Суддя Сподарик Н.І.