Справа № 480/1692/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 р. Справа № 480/1692/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, повний текст складено 14.06.21 по справі № 480/1692/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 77% до 70% грошового забезпечення та обмеження максимального розміру до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 48968 від 18.08.2020р. з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, без обмеження максимального розміру пенсії, з виплатою заборгованості у відповідності до вимог статей 43, 51, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із застосуванням норми, що визначає основний розмір пенсії від грошового забезпечення у відсотках яка діяла на момент призначення пенсії станом на 01.09.2007 року, а саме 77%.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із 77% до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2019 із розрахунку 77% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, а з 01.04.2019 - з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії перерахованої на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 48968 від 18.08.2020.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

ОСОБА_1 (далі позивач), не погодившись із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просив скасувати абзац 4 резолютивної частини рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення послався на законодавство, яке звужує права позивача на отримання нарахованої пенсїї, оскільки положення частини 7 статті 43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, визнано неконституційним, вказує, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту військовослужбовців, що є порушенням його прав, гарантованих Конституцією України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторонам по справі рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, а предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову.

Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 2007 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Вважаючи дії пенсійного органу стосовно обмеження максимального розміру пенсії протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення частини 1 статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким встановлено обмеження розміру пенсії. Крім того, при вирішення спору суд першої інстанції врахував правову позицію, зазначену у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №580/234/19.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09 липня 2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI), та Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, які перебувають на військовій службі, є Закон України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згідно ч.1 ст.2 Закону України " Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи№ від 08.07.2011 № 3668-УІ максимальний розмір пенсії ( крім пенсійними виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, ґкі мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» зокрема, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів , установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом № № 3668-УІ ч.5 ст.ст.43 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» викладено у такій редакції : " Максимальний розмір пенсії ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів , установлених для осіб, які втратили працездатність.

У подальшому Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

В редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами № 911-VIII від 24.12.2015, № 1774-VIII від 06.12.2016 ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20.12.2016 нечинною є ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р., в той час коли пенсія позивачу призначена ще у 2007 році.

Зазначена позиція також відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 03.10.2018р. по справі №127/4267/17, від 16.10.2018р. у справі №522/16882/17 та від 09.11.2020р. по справі №813/678/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу призначена у 2007 році, за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отже, висновок суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин положень частини 1 статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є помилковим, як і помилковим є посилання на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №580/234/19, яка не є тотожною спірним правовідносинам, стосується застосування іншого нормативно-правового акту на підставі якого особі була призначена пенсія, а саме Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії є обґрунтованими, оскільки таке обмеження є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Натомість суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі № 480/1692/21 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження ОСОБА_1 максимального розміру пенсії до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Викласти абзац 4 резолютивної частини рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.20201 по справі № 480/1692/21 в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, а з 01.04.2019 - з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії перерахованої на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 48968 від 18.08.2020 без обмеження максимального розміру пенсії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін