Справа № 200/11648/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 р. Справа№200/11648/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

08 вересня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність (відмову) Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо не нарахування та не виплати позивачу згідно із Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсацію з втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в сумі 45 687, 74 грн., яка виплачена 19 серпня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу згідно із Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в сумі 45 687, 74 грн., яка виплачена 19 серпня 2021.

Позов обґрунтований тим, що позивач є пенсіонеркою та дитиною війни. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 200/2776/20-а визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві щодо повернення без виконання виконавчих листів виданих 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а та 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а та зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві здійснити дії, направлені на виконання виконавчих листів, що видані 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а та 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а, яка набрала законної сили 18 листопада 2020 року.

Зазначає, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві прийнято до виконання вищевказану постанову на підставі повторної заяви від 02 грудня 2020 року, первинна заява від 30 січня 2020 року.

Також вказує про те, що вона звернулася до відповідача з заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй компенсацію за втрату частини пенсії. Проте, відповідач повідомив, що підстави для виплати компенсації відсутні. За таких обставин, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву в якому останнім зазначено про те, що оскільки нарахована позивачу сума 45 687,74 грн. за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року мала разовий характер, підстави для нарахування компенсації відсутні. З огляду на викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Також суд цією ухвалою відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у цій справі.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 8-10, 12).

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 27 грудня 1992 року позивач є дитиною війни пенсіонеркою за віком з 06 травня 1992 року (а.с. 13-14).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі №200/14807/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2017 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01 квітня 2017 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року набрало законної сили відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення заборгованості зі сплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по травень 2019 року включно у сумі 17 768,50 грн., визнанння протиправними дії щодо припинення виплати пенсії з 01 серпня 2019 року, зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії з 01 серпня 2019 року, задоволений.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по травень 2019 року включно у сумі 17 768,50 грн.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року.

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення заборгованості, задоволено повністю.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заборгованість зі сплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в розмірі 27 919 (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 24 копійки.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок на користь Державного бюджету України.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а набрало законної сили 22 січня 2020 року відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі № 200/2776/20-а у позовних вимогах ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Проте, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі № 200/2776/20-а, скасоване.

У справі прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задоволені.

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи та пояснень сторін, з метою виконання Постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 200/2776/20-а, згідно платіжного доручення № 1177299 від 16 серпня 2021 року на рахунок ОСОБА_1 Держказначейською службою України перераховано кошти у сумі 17 768, 50 грн. (призначення платежу рішення ДОАС у справі № 200/10383/19-а від 26 листопада 2019 року). Кошти виплачені 19 серпня 20221 року. (а.с. 19).

Також, згідно платіжного доручення № 1177297 від 16 серпня 2021 року на рахунок ОСОБА_1 Держказначейською службою України перераховано кошти у сумі 27 919, 24 грн. (призначення платежу рішення ДОАС у справі № 200/8002/19-а від 29 серпня 2019 року). Кошти виплачені 19 серпня 2021 року (а.с. 20).

Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, розглянувши звернення позивача на Урядову «гарячу» лінію від 07 серпня 2021 року № БІ-12912942 та від 07 серпня 2021 року № БІ-12912959 щодо реквізитів банківського рахунку для перерахування коштів на користь позивача, надіслало на адресу останньої лист від 20 серпня 2021 року за вих. № 07-05.1-10/11919 в якому повідомило позивача про те, що на виконання заяви її представника від 07 грудня 2020 року до якої були додані виконавчі листи Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 200/10383/19-а та від 29 серпня 2019 року у справі № 200/8002/19-а про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість по сплаті пенсії у загальній сумі 45 687, 74 грн., Головним управлінням Казначейства прийнято до виконання.

Також у листі зазначено, що Головне управління Державної казначейської служби України зверталось з листами від 22 грудня 2020 року та від 13 січня 2021 року до боржника з вимогою добровільного виконання вказаного виконавчого листа у зв`язку із тим, що у Головному управлінні Казначейства реєстраційних рахунків боржника, на яких можуть обліковуватися кошти безпосередньо цього органу для здійснення видатків.

Також повідомлено про те, що у зв`язку з неотриманням від боржника відповіді на вказані вище звернення, Головним управлінням Казначейства прийнято до виконання документ на користь позивача на облік за бюджетної програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», за першою чергою, як заборгованість за всіма рішеннями щодо пенсійних та соціальних виплат та внесено відомості під записами № 1177297 та № 1177299 до реєстру судових рішень.

Зазначено, що Казначейством, з дотриманням черговості надходження виконавчих документів, 19 серпня 2021 року проведено перерахування коштів у загальній сумі 45 687, 74 грн. на користь позивача платіжним дорученнями від 16 серпня 2021 року на суму 27 919, 24 грн. та на суму 17768,50 грн. на реквізити, які були зазначені в заяві представника позивача (а.с. 17-18).

21 серпня 2021 року, за допомогою Урядового контактного центру Урядова «гаряча лінія» 1545, позивач звернулась до Головного управління пенсійного фонду України із заявою відповідно до якої просила нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року включно в сумі 45 687, 74 грн., яка виплачена лише 19 серпня 2021 року Державною казначейською службою України (а.с. 15-16).

У відповідь на звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 23 вересня 2021 року за вих. № 25353-25064/Б-02/8-2600/21, повідомило, що підстав для виплати компенсації за втрату частини доходу в зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає (а.с. 28-29).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Згідно з ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з п.3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10. 2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а, які в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Покликання відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має разовий характер, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №521/940/17, які в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.

Оскільки, несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, що встановлено рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а та від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19-а, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

А відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є протиправними.

Щодо періоду виплати компенсації втрати частини доходів у вигляді пенсії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею пенсійного віку.

Частиною 2 статті 46 Закону №1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення виплати.

Відповідно до п. 65, 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/1226/18, аналіз зазначених положень ст. 46 Закону №1058-ІV, свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством порядку за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19 виплата пенсії за період з 01 квітня 2017 року по травень 2019 року включно була припинена з вини органу, що призначав пенсію, а відтак рішенням суду здійснено захист порушеного права позивача шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість зі сплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по травень 2019 року включно у сумі 17 768,50 грн.

Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19 виплата пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.05.2019 року була припинена з вини органу, що призначав пенсію, а відтак рішенням суду здійснено захист порушеного права позивача шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість зі сплати пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 27 919, 24 грн.

З аналізу наведених норм законодавства та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, виплата пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням відповідної компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Таким чином, для обрахунку розміру компенсації громадянам втрати частини грошових доходів береться нарахований та несвоєчасно виплачений або не виплачений грошовий дохід та індекс споживчих цін (індексу інфляції) за період невиплати такого грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

У сукупності викладених обставин та положень законодавства, суд дійшов висновку, що виплата компенсації втрати частини грошових доходів повинна бути здійснена з урахування індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу включно по місяць, який передує місяцю в якому така виплата проведена.

Оскільки виплата пенсії була здійснена 19 серпня 2021, то відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат по липень 2021 року, саме цей місяць є останнім періодом за який враховується індекс споживчих цін для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів.

Щодо визначення початкового періоду, за який повинно бути враховано індекс споживчих цін, для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів, то суд зазначає, що з змісту судового рішення від 22 жовтня 2019 року у справі № 200/10383/19-а та від 22 січня 2020 року у справі № 200/8002/19-а слідує, що нараховані проте не виплачені суми пенсії мали бути виплачені позивачу на виконання рішень № 200/10383/19 та № 200/8002/19 ще у період з 01 квітня 2017 року по травень 2019 року, однак з вини органу, що призначає пенсії виплачені не були.

Враховуючи положення ст.1, 2 Закону № 2050-ІІІ, п. 4 Порядку №159 у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів компенсація втрати частини грошових доходів здійснюється з урахування індексу споживчих цін за період невиплати такого грошового доходу.

Висновки аналогічного характеру викладені у п. 73 постанови Верховного Суду від 23.12.2020 у справі справа №640/7975/15-а, відповідно до якого: "колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 до 04.11.2016, а тому вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу лише з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 у справі №2034/2-а-825/11".

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом, зокрема, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня в сумі 45 687, 74 грн.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави з виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" від 03.09.2014 №440, якими передбачено інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року позивачці було відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 133 КАС України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи те, що позивачці було відстрочено сплату судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету України з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192, 194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року на суму 45 687,74 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ) на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 25 жовтня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров